Справа №591/5391/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/491/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 просив ухвалений відносно нього вирок суду змінити у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

Просив призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, при цьому, початок строку відбування покарання ОСОБА_8 прокурор просив рахувати з 28.07.2017 року (дати застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ухвали Апеляційного суду Сумської області від 24.07.2017 року).

На підставі ст. 577 КПК України та ст. 72 КК України, просив зарахувати у строк відбування ОСОБА_8 покарання, час його тримання під вартою на території Російської Федерації у зв`язку з вирішенням питання про його видачу в Україну, а також час його етапування територією України та час його перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з 25.10.2016 року по 05.07.2017 року включно.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання № 838-VIII від 26.11.2015 року») прокурор просив зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.10.2016 року по 05.07.2017 року та з 28.07.2017 року по 10.08.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Також, прокурор просив повторно дослідити певні матеріали кримінального провадження.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 у строк відбування покарання зараховано час його перебування в установі попереднього ув`язнення із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з часу його тримання під вартою з 25 жовтня 2016 року (по 5 липня 2017 року в Російській Федерації та Україні було пов`язане з вирішенням питання про його екстрадицію в Україну) по 10.08.2018 року включно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 25.10.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати пов`язані з лікуванням потерпілого ОСОБА_10 в сумі 3213,21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 моральну шкоду розміром 50 000 грн.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, як на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, прокурор наголошував на порушенні судом при призначенні обвинуваченому покарання положень ст. 416 КПК України, оскільки визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст. 122 КК України кримінального правопорушення, суд, призначив йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, тоді як за попереднім ухваленим відносно нього вироком Зарічного районного суду м. Суми від 02.01.2018 року, який ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30.05.2018 року був скасований, а матеріали кримінального провадження направлені до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, ОСОБА_8 був засуджений лише до 2 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому, при апеляційному оскарженні вказаного вироку прокурором та потерпілим не ставилося питання щодо призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Також, до загального строку відбування покарання ОСОБА_8 суд не зарахував час його тримання під вартою на території Російської Федерації та час його етапування до України, тобто період з 25.10.2016 року по 27.06.2017 року. Після прибуття 28.06.2017 року ОСОБА_8 до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» він перебував під вартою до дати застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тобто до 05.07.2017 року і в подальшому був взятий під варту лише 28.07.2017 року (після скасування апеляційним судом Сумської області ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.07.2017 року про застовування до ОСОБА_8 домашнього арешту), що не було враховано судом при ухваленні вироку в порушення норм матеріального права ст. 72 КК України та ст. 577 КПК України.

З огляду на викладене, суд в ході ухвалення відносно ОСОБА_8 обвинувального вироку, початок призначеного йому покарання мав обраховувати з дати затримання ОСОБА_8 на підставі ухвали Апеляційного суду Сумської області від 24.07.2017 року, тобто з 28.07.2017 року та зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 час його тримання під вартою на території Російської Федерації у зв`язку з вирішенням питання про його видачу в Україну, а також час його етапування територією України, а саме період з 25.10.2016 року по 27.06.2017 року включно, та час його перебування під вартою в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з 28.06.2017 року по 10.08.2018 року.

Інші учасники кримінального провадження потерпілий, представник потерпілого, обвинувачений та його захисник апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, 07.06.2015 року близько 20.00 год. ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на зупинці «М`ясокомбінат», що знаходиться по вул. Харківській у м. Суми напроти буд № 58, на ґрунті раптово виниклого з ОСОБА_10 словесного конфлікту умисно, кулаком лівої руки наніс останньому удар в обличчя, в область нижньої щелепи з правої сторони, та наніс ще один удар кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця правої скореневої ділянки, синця в ділянці нижньої щелипи, двустороннього перелому нижньої щелипи зі зміщенням справа тіла, зліва ангулярний, шиї-синці передньої поверхні шиї зліва з переходом у надключичну ділянку.

Після того, як ОСОБА_8 наніс другий удар ОСОБА_10 в обличчя, останній впав на дерев`яну лавку та з в подальшому впав на асфальт. В результаті падіння ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження у виді: «переломів ребер справа 3-7 ребер по передньо-пахвинній лінії (прямі), зліва 2-8 ребер по передньо-паховій лінії (прямі), 1-8 ребра по біля хребтовій лінії (прямі), закритої травми грудної клітки, кінцівок садно зовнішньої поверхні ділянки правого ліктьового суглоба, синців нижньої поверхні правого плеча, зовнішньої поверхні правого передпліччя, внутрішньої поверхні ділянки лівого ліктьового суглоба.

ОСОБА_10 бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено до КУ СОКЛ, де перебував на стаціонарному ванні. 18.06.2015 року ОСОБА_10 виписаний з КУ СОКЛ, та йому було рекомендоване амбулаторне лікування за місцем мешкання. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден та синців кінцівок, синців скроневої ділянки, шиї, які не є небезпечними для життя, і відповідно до висновку експерта за № 68 від 21.09.2017 року кваліфікуються легкими тілесними ушкодженнями. Двосторонній перелом нижньої щелепи із зміщенням кваліфікується тілесним ушкодженням середньої тяжкості. Пошкодження у виглядів переломів ребер переломів ребер справа 3-7 по передньо-пахвинній лінії (прямі), зліва 2-8 ребер по передньо-пахвинній лінії (прямі), 4-8 ребра по біляхребтовій лінії (прямі), закритої травми грудної клітки, кваліфікуються тілесними ушкодженнями середньої тяжкості.

Відповідно до висновку СМЕ за № 68 від 21.09.2017 року смерть ОСОБА_10 настала від гострої легенево-серцевої недостатності, яка розвинулася внаслідок гематораксу зліва, спричиненого розривами пристінкової плеври зліва. Розриви плеври могли бути спричинені як переломами ребер зліва при повторній травматизації грудної клітки, так і в результаті залишкових явищ перенесеного туберкульозу (спайковий процес) при фізичному впливі або у їх сукупності. Об`єктивних даних для конкретизації які з вищевказаних факторів слугувало причиною розривів пристінкової плеври не має.

Причина смерті підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 : синець у лівій боковій поверхні з переходом на ліву бокову поверхню черевної стінки, наявність у лівій плевральній порожнині рідкої крові до 500 мл., ліва легеня мало повітряна, місцями з пошкодженням пристінкової плеври, переломи ребер з залишками крововиливів у оточуючі тканини: справа 3-7 ребер по передньо-пахвинній лінії ( прямі),зліва 2-8 р по передньо-пахвинній лінії (прямі), 4-8 ребра по біляхребтовій лінії (прямі) покрівля внутрішніх органів, спайки у правій плевральній порожнині, даними судово гістологічного дослідження: нерівномірне кровонаповнення внутрішньо легеневих судин, порушення тонусу судин, дистелектази в легенях, повнокрів`я невих судин, внутрішньо альвеолярний діапедез еритроцитів, контратурні порушення м`язових волокон серця, переважне повнокрівя капілярно-венозного русла, з множинними дрібно вогнищевими крововиливами, поодинокі крововиливи у нирках, даними медичної документації (відкритий дизсемінований туберкульоз (22.06.2012 року), легень, рентгенологічні зміни у легеневій тканині 08.06.2015 року.

До моменту формування кісткової мозолі, краї переломів були рухомими і фізичне навантаження могло призвести до їх зміщення. На момент виписки зі стаціонару стан хворого ОСОБА_10 задовільний. Пошкодження пристінкової плеври з виходом крові у плевральну порожнину ймовірно спричинені уламками незрощених країв переломів ребер, зміщення яких зумовлені фізичним впливом.

Станом на 12 день після утворення перелому зрощення перелому не відбувається, краї є рухомими. Надмірна рухова активність потерпілого ОСОБА_10 після виписки з стаціонару 18.06.2015 року могла призвести до зміщення незрощених країв переломів та пошкодження плеври з розвитком гематораксу.

Таким чином, вищевказане вказує на непрямий причинний зв`язок між закритою травмою грудної клітки спричиненою 07.06.2015 року та настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Органом досудового розслідування та судом такі дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , в частині призначення покарання, початку строку відрахування призначеного покарання, а також в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, просила змінити, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які також погодились з вимогами апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 при обставинах, викладених у вироку, є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював.

Дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України.

Таким чином, колегія суддів перевіряє вирок, який оскаржується, лише в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, обрахунку його початку та щодо строку, який підлягає зарахуванню в призначене покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

А тому, заборона щодо погіршення становища обвинуваченого, яка виникає після скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом з підстав не зазначених у ч.2 ст. 416 КПК України, продовжує діяти на увесь наступний період кримінального провадження щодо цього обвинуваченого, незалежно від того, скільки разів буде здійснюватися розгляд у суді першої інстанції у цьому ж провадженні.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Так, колегією суддів встановлено те, що в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_8 . Зарічним районним судом м. Суми 02.01.2018 року вже ухвалювався обвинувальний вирок за яким його було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч.1 ст. 122 КК України та із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, ОСОБА_8 було призначено остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 152 т.1).

Вказаний вирок суду виступав предметом апеляційного перегляду та ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30.05.2018 року був скасований, а матеріали кримінального провадження були направлені на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 233 т.1).

За результатами повторного розгляду матеріалів даного кримінального провадження 20.02.2019 року Зарічним районним судом м. Суми відносно ОСОБА_8 , було знову винесено обвинувальний вирок, за яким ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Між тим, аналізуючи зміст ухвали Апеляційного суду Сумської області від 30.05.2018 року, колегією суддів встановлено те, що підставою для скасування вироку Зарічного районного суду м. Суми 02.01.2018 року стали допущені судом першої інстанції процесуальні порушення, а в апеляційних скаргах прокурора і захисника обвинуваченого взагалі не йшлося про призначення судом ОСОБА_8 чи то занадто суворого, чи навпаки, занадто м`якого покарання.

Однак, не зважаючи на викладене, при ухваленні відносно ОСОБА_8 нового вироку, суд першої інстанції безпідставно призначив йому за ч.1 ст. 122 КК України більш суворий термін покарання (3 роки позбавлення волі), ніж був призначений йому попереднім вироком (2 роки 6 місяців позбавлення волі), тим самим необґрунтовано погіршив становище обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи те, що ухвалюючи новий вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 2 ст. 416 КПК України, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок суду в цій частині, у відповідності до положень п. 4) ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає зміні, з призначенням обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, що узгоджується з положеннями ст. 416 КПК України.

Щодо зарахування у призначений обвинуваченому ОСОБА_8 строк покарання період його перебування під вартою на території Російської Федерації та час його етапування до України то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 577 КПК України час тримання винної особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції теж не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 15.12.2015 року ОСОБА_8 було оголошено в розшук та ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2015 року та від 27.07.2016 року надано дозвіл на його затримання з метою приводу до суду. 14.09.2016 року ОСОБА_8 був оголошений в міжнародний розшук. 28.09.2016 року ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с. а.с. 144 т.1).

25.10.2016 року ОСОБА_8 був затриманий на території Російської Федерації, що узгоджується з протоколом його затримання (а.с. 132 т.1) та перебуваючи під вартою, між уповноваженими органами двох держав Російської Федерації та Україною по 21.06.2017 року вирішувалося питання щодо його екстрадиції.

21.06.2017 року ОСОБА_8 був переданий державі Україна (а.с. 143 т.1) та 28.06.2017 року він був поміщений до ДУ «Сумський слідчий ізолятор». 30.06.2017 року в даному кримінальному провадженні було відновлено досудове розслідування, а 05.07.2017 року слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми винесено ухвалу, якою відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту (а.с. 125 т.1) та цього ж дня його було звільнено з-під варти.

Однак, вказана ухвала слідчого судді була скасована ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24.07.2017 року та відносно ОСОБА_8 обрано інший, більш суворий вид запобіжного заходу тримання під вартою (а.с. 127 т.1). 28.07.2017 року, на підставі ухвали апеляційного суду, ОСОБА_8 знову затримано, що узгоджується з протоколом його затримання, та поміщено до установи попереднього ув`язнення (а.с. 123 т.1).

Далі, досудове розслідування відносно ОСОБА_8 було завершено, а обвинувальний акт відносно нього спрямовано до суду. В ході судового розгляду справи відносно ОСОБА_8 було винесено ряд ухвал, якими обраний відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено (а.с. 121 т.1, а.с. 54 т.1, а.с. 93 т.1), а по винесенню відносно нього 02.01.2018 року Зарічним районним судом м. Суми обвинувального вироку ОСОБА_8 запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою, до вступу такого вироку в законну силу (а.с. 151 т.1).

Вказаний вирок суду був оскаржений в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30.05.2018 року його було скасовано, а матеріали даного кримінального провадження повернуто до суду першої інстанції на новий судовий розгляд (а.с. 233 т.1). При цьому, строк дії запобіжного заходу тримання під вартою, ОСОБА_8 встановлено до 29.06.2018 року.

При новому розгляді матеріалів даного кримінального провадження ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2018 року ОСОБА_8 було подовжено дію запобіжного заходу тримання під вартою до 17.08.2018 року (а.с. 23 т.2), а наступною ухвалою цього ж суду від 10.08.2018 року, вказаний запобіжний захід ОСОБА_8 було змінено на інший, більш м`який, особисте зобов`язання (а.с. 64 т.2), який в подальшому не змінювався.

Однак, як вбачається з вироку Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року, суд, в порушення ч.1 ст. 577 КПК України, в призначене ОСОБА_8 покарання, період його перебування під вартою на території Російської Федерації та час його етапування до України, а саме період з 25.10.2016 року по 27.06.2017 року, не зарахував.

Інше зарахування у строк покарання ОСОБА_8 , а саме строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, суд здійснив не правильно, оскільки зараховуючи ОСОБА_8 період з 25.10.2016 року по 10.08.2018 року включно, як період попереднього ув`язнення, суд не врахував того, що він в ОСОБА_8 переривався. В період з 05.07.2017 року (дата винесення Ковпаківським районним судом м. Суми ухвали про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту) по 28.07.2017 року (дату його затримання на підставі ухвали Апеляційного суду Сумської області від 24.07.2017 року, якою вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано та відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою) ОСОБА_8 під вартою не перебував.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції допустив як порушення п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, не зарахувавши ОСОБА_8 у строк покарання час його тримання під вартою на території Російської Федерації та час його етапування до України, так допустив і порушення п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, зарахувавши ОСОБА_8 у строк покарання, той період попереднього ув`язнення, який зарахуванню не підлягав.

З огляду на викладене, керуючись п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 , в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, змінити та зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання періоди його попереднього ув`язнення з 25.10.2016 року по 05.07.2017 року та з 28.07.2017 року по 10.08.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

З таких же підстав вказаний вирок підлягає зміні і в частині зарахування ОСОБА_8 в строк покарання період його тримання під вартою на території Російської Федерації у зв`язку з вирішенням питання про його видачу в Україну, а також час його етапування територією України та час його перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з 25.10.2016 року по 05.07.2017 року включно.

Щодо визначеної судом першої інстанції дати, як початок строку відбування ОСОБА_8 покарання 25.10.2016 року то з нею колегія суддів теж погодитись не може.

Так, як вказувалося вище, ОСОБА_8 в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження перебував у розшуках, в тому числі і в міжнародному, датою його затримання стала дійсно 25.10.2016 року, яку суд і визначив початком строку відбування ОСОБА_8 покарання. Однак, суд не звернув уваги на те, що цієї дати ОСОБА_8 був затриманий на території Російської Федерації, обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання піж вартою на території України, відносно нього відбулося аж 24.07.2017 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області, на підставі якої ОСОБА_8 був затриманий 28.07.2017 року (а.с. 123, 127 т.1).

Вказані порушення судом першої інстанції колегія суддів визнає істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки не правильне визначення судом дати початку строку відбування ОСОБА_8 покарання ставить під сумнів законність і обґрунтованість ухваленого відносно нього вироку.

А тому, керуючись п.3 ч.1 ст. 409 КПК України колегія суддів вважає за необхідне вирок Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині визначення судом дати початку строку відбування ОСОБА_8 покарання та замість 25.10.2016 року такою датою вважати 28.07.2017 року.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 , змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 28.07.2017 року.

На підставі ст. 577 КПК України та ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання, час його тримання під вартою на території Російської Федерації у зв`язку з вирішенням питання про його видачу в Україну, а також час його етапування територією України та час його перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з 25.10.2016 року по 05.07.2017 року включно.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання № 838-VIII від 26.11.2015 року») зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.10.2016 року по 05.07.2017 року та з 28.07.2017 року по 10.08.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4