Справа № 682/1204/19
Провадження № 1-кп/682/113/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Славута кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шатерники, Славутського району, Хмельницької області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не маючого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 25.08.2011 Славутським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано амністію; 15.04.2013 Славутським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців; 08.01.2019 Славутським міськрайонним судом за ч.1 ст. 185 КК України до 180 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
в с т а н о в и в:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи засудженим Славутським міськрайонним судом 08.01.2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт, з 08 лютого 2019 року перебував на обліку Славутського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області.
14.03.2019 року засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, своїми правами та обов`язками, про що він давав письмову підписку. Також засуджений ОСОБА_4 попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, передбачену ч.2 ст.389 КК України.
14.03.2019 р. засудженому ОСОБА_4 було видано направлення для відбування покарання у виді громадських робіт в Ганнопільську сільську раду Ганопільської ОТГ, відповідно до якого, він повинен був приступити до відпрацювання громадських робіт з 18.03.2019 року.
18.03.2019 р. в Ганнопільській сільській раді було винесено розпорядження № 16/2019-р/од про прийняття ОСОБА_4 для відбування покарання у виді громадських робіт, визначено та затверджено перелік об`єктів, де повинен працювати засуджений, складений графік виходу на громадські роботи на березень місяць 2019 року.
Відповідно до довідки, яка надійшла 22.03.2019 р. з Ганнопільської сільської ради, де мав відпрацьовувати громадські роботи засуджений ОСОБА_4 , він не виходив на відпрацювання громадських робіт 18, 19, 20, 21, 22 березня 2019 року.
25.03.2019 року ОСОБА_4 з`явився в Славутський МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, в результаті його опитування було встановлено, що він без поважних на те причин не приступив до виконання громадських робіт у березні 2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 40 КВК України засудженому ОСОБА_4 було оголошено застереження у вигляді письмового попередження, також йому додатково було роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від покарання у виді громадських робіт згідно ч.2 ст. 389 КК України.
Відповідно до довідки та табеля виходу на громадські роботи, які надійшли 01.04.2019 р. з Ганнопільської сільської ради, ОСОБА_4 і в подальшому не з`явився на відпрацювання громадських робіт, а саме 25, 26, 27, 28, 29 березня 2019 року. Таким чином, із призначених 40 годин громадських робіт відповідно до графіку за березень 2019 року, ОСОБА_4 не відбув жодної години.
Згідно довідки Ганнопільської сільської ради від 04.04.2019 року та табелю виходу засудженого до громадських робіт від 15.04.2019, засуджений ОСОБА_4 , не вийшов на відпрацювання громадських робіт 1, 2, 3, 4, 5, 8 квітня 2019 року без поважних на те причин.
Крім того, ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою на ім`я начальника Славутського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області про те, що в подальшому він відмовляється відпрацьовувати призначені йому вироком суду громадські роботи, поважної причини при цьому не назвав. Відповідно до ст.40 ч.1 КВК України засудженому ОСОБА_4 за вищевказані порушення повторно оголошено застереження у вигляді письмового попередження, також йому додатково було роз`яснено, що матеріали відносно нього будуть направлені до Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.
Такі дії ОСОБА_4 набули тривалого характеру та являють собою невиконання обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання, та у відповідності до ст. 40 КВК України, є ухиленням, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання.
Отже, за увесь час перебування на обліку Славутського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, ОСОБА_4 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи письмово попередженим інспектором з питань пробації про наслідки не відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, систематично не виходив на відпрацювання громадських робіт та не відбув жодної години.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 389 КК України.
20.04.2019 року між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено та підписано угоду про визнання винуватості, у якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.389 КК України, що ніким не оспорюється, зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодили, що ОСОБА_4 , обвинувачений за ч.2 ст. 389 КК України, понесе покарання у вигляді 5 місяців арешту. На підставі ст.ст.71,72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Славутського міськрайонного суду від 08.01.2019 та остаточно призначити покарання у виді 5 місяців 10 днів арешту.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, наслідки невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро кається. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди йому зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник обвинуваченого підтримує укладену угоду та просить її затвердити.

Прокурор вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ч.2 ст.468, ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам .

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, відповідає Закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, що передбачена санкцією ч.2 ст. 389 КК України.

Суд переконався в тому, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого за узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди та призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі і він не заперечує проти затвердження угоди.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ст. 474 ч. 7 КПК України, відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання.

Отже, за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Керуючись ст.ст. 314, 315, 368 - 374, 395, 468 - 470, 472, 474, 475 КПК України, ч.2 ст.389 КК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 20 квітня 2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 5 місяців арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Славутського міськрайонного суду від 08.01.2019 року та остаточно призначити покарання у виді 5 місяців 10 днів арешту.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання.

До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1