Справа №: 630/641/17
У Х В А Л А
30 серпня 2019 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3

захисників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6 ,

законних представників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

ОСОБА_10

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області кримінальне провадження відносно неповнолітніх ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України. ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , повідомлено про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Судове засідання призначено на 30 серпня 2019 року об 11 год. 00 хв.

В судове засідання з`явилися прокурор, законні представники та захисники обвинувачених, неповнолітні обвинувачені.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 раніше обраних запобіжних заходів.В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначила, що оскільки провадження не розглянуто по суті, не зникли ризики, які були підставою для обрання обвинуваченим зазначених запобіжних заходів, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість впливу обвинувачених на свідків та перешкоджання розгляду справи, вчинити інші злочини Підстави для обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Відповідно до ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 03 липня 2019 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31 серпня 2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_14 у виді домашнього арешту.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 , його захисник та законний представник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_14 його захисник та законний представник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що вже близько двох років прокурор заявляє про якісь ризики, недоведені жодним чином. Захисник та законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 підтримали його позицію. Захисник ОСОБА_4 просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Неповнолітня обвинувачена ОСОБА_11 її законний представник та захисник підтримали думку захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинувачених, а саме: те, що вони обвинувачується в скоєнні зокрема тяжких злочинів, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченим, відповідності особи обвинуваченого та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

На теперішній час не встановлено осіб - родичів, які б змогли здійснювати нагляд за ОСОБА_13 та допомагали йому у вирішені соціально побутових питань. ОСОБА_12 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів, немає жодних родичів на підконтрольній території України.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на те, що ризики, які існували при обранні відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зникли, суд приходить до висновку про необхідність продовження такого запобіжного заходу на 60 днів.

Строк дії ухвал суду про продовження запобіжного заходу закінчується 31 серпня 2019 року. Однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк дії запобіжних заходів, обраних відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 необхідно продовжити.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на них процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З приводу заявленого клопотання про зміну ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу адвокатом доведено не було.

Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення злочинів,у вчиненні яких, обвинувачуються ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 199 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 задовольнити повністю.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань № 27 Державної пенітенціарної служби України продовжити на 60 днів до 29 жовтня 2019 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 Державної пенітенціарної служби України продовжити на 60 днів до 29 жовтня 2019 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді домашнього арешту продовжити на 60 днів до 29 жовтня 2019 року включно, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 21.00 год. по 07.00 годину наступного дня.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_14 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Копію ухвали для виконання та здійснення контролю за поведінкою неповнолітнього ОСОБА_14 направити до Холодногірського ВП ГУНП України в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя (підпис)ОСОБА_1