Справа № 212/5397/19
У Х В А Л А

12 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001078 від 07 травня 2019 року з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід - тримання під вартою, останній день тримання під вартою 16.11.2019 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання і вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, а також здійснення тиску на потерпілу, свідків та впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Обвинувачений та захисник заперечували проти клопотання , просили змінити на домашній арешт, посилаючись на наявність позитивної характеристики, міцність соціальних зв`язків та неофіційного працевлаштування.

Як убачається з обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано дані про особу обвинуваченого, який не працює, дохід відсутній, тобто не має належних та постійних засобів для існування; тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали ризики ухилення від суду, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки інкримінований злочин вчинено у період відбуття покарання з випробувальним терміном за вироком суду, також вплив на свідків, які не допитані у судовому засіданні, а тому наявні ризики, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На час розгляду в суді питання про доцільність продовження тримання обвинувачених під вартою, суд прийшов до висновків, що вказані ризики не зменшились та не змінились, з урахуванням даних про особи обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані свідки сторони обвинувачення, не досліджені речові та письмові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд також вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого злочину, а також наявний ризик можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень, тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вважаючи, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються обвинувачений має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі викладеного та з метою забезпечення участі обвинуваченого в розгляді кримінального провадження, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому термін дії заходу забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу) у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Підстави для застосування іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом не встановлені, такий запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам, у зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою до 10 січня 2020 року включно.

Клопотання захисника залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1