Справа № 206/1152/19
Провадження № 1-кп/206/179/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000051 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.09.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 01.02.2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком від 11.09.2018 року та призначено 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 02.09.2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 01.02.2019 року та призначено 2 роки 2 місяці позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив новий умисний корисливий злочин у період іспитового строку.

16.01.2019 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_3 зайшов до під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , де побачив, що двері підвалу цокольного поверху вказаного під`їзду не закриті на запірний пристрій, у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел на проникнення у зазначене приміщення та скоєння крадіжки чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, у цей же день та час, ОСОБА_3 , зайшов через відкриті двері в середину підвалу цокольного поверху під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , тобто проник до іншого приміщення, де проник через технічний отвір у зачинену комору та на підлозі виявив керамогранітну плитку бежевого кольору, яка на праві власності належить ОК «Житлово-будівельний кооператив №347» ( ідентифікаційний код юридичної особи №23066390), та яку ОСОБА_3 визначив для себе як об`єкт злочинного посягання.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), пов`язаного з проникненням у інше приміщення, а саме: плитки керамогранітної бежевого кольору, ОСОБА_3 , впевнившись, що його злочинних дій ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, з приміщення підвалу цокольного поверху вищезазначеного будинку таємно викрав 154 шт. плитки керамогранітної бежевого кольору, розміром 326х326х8,5 мм., які належать ОК «Житлово-будівельний кооператив №347» (ідентифікаційний код юридичної особи №23066390).

В подальшому, поклавши викрадене майно на раніше заготовлені санчата, ОСОБА_3 місце скоєння злочину покинув, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 376/19 від 08.02.2019 року, вартість 154 шт. плитки керамогранітної бежевого кольору розміром 300х300 мм, складає - 2162,16 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, у скоєному злочині розкаявся та пояснив, 16.01.2019 року повертався додому, коли змерз та вирішив піти погрітися у під`їзді будинку АДРЕСА_2 . Зайшовши до під`їзду, він побачив привідчинені двері підвалу. Йому стало цікаво, що знаходиться у підвалі. Спустившись до підвалу, він побачив плитки кахелю. Вирішивши, що це нічийні залишки, які залишились після ремонту, він за декілька разів кахель виніс до дверей під`їзду, завантажив на санчата та хотів вивезти, коли його спіймали жителі будинку. В подальшому уточнив, що комірчина, де зберігався кахель, дійсно була зачинена, але був невеликий технологічний отвір, через який він і проліз у приміщення.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого вже не вперше "ловили" на крадіжці. 16.01.2019 року їй зателефонував сусід і пропросив вийти в під`їзд. Коли вона вийшла до під`їзду, то побачила, як сусід тримає обвинуваченого, а поряд з ними стоять санчата, на яких лежить пачка кахелю, та ще дві пачки кахелю поруч на землі. До підвалу, в якому зберігався кахель, вільного доступу немає. Обвинувачений проник у комірчину, де зберігався кахель, через технологічний отвір. Викрадений кахель був повернутий, тому цивільний позов не заявлявся.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні також знайшла своє підтвердження і іншими доказами, дослідженими судом, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована, а саме.
З протоколу огляду місця події від 16.01.2019 року з фототаблицею вбачається, що було оглянуто приміщення підвалу третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду в підвалі перебував громадянин ОСОБА_3 , біля якого знаходились металеві санчата із напільною керамічною плиткою у кількості 77 штук, а також поряд ще лежала керамічна напільна плитка у кількості 77 штук. Сам ОСОБА_3 пояснив, що вказану плитку в кількості 154 штук він викрав із підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.п.5,6).
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 376/19 від 08.02.2019 року, станом на 16.01.2019 року ринкова вартість 154 штук плитки керамогранітної бежевого кольору, розміром 30х30 см, за умови, що станом на вказану дату об`єкт мав якісні споживчі характеристики, становила 2162,16 грн. (т. 1 а.п.53-55).
Таким чином, аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, які ніким не оспорені та не спростовані, суд приходить до однозначного висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 2 а.п.94), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а.п. 37), перебував на обліку у лікаря-нарколога з 13.05.2005 року з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності». Знятий з обліку з 05.06.2014 року по відсутності даних. Скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочину, оскільки останній був засуджений за умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.
Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, виходячи з наступного.
Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
На підставі абз. 7 п. 26 цієї ж Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст.69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, оскільки вказаний злочин він вчинив до його засудження вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.
Також, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь експерта підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, до покарання, обраного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати покарання, обране йому за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 02.09.2019 року, і остаточно визначити до відбування покарання у вигляді 3 ( трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання під час виконання вироку суду, після набрання ним законної сили.
Після набрання вироком законної сили зобов`язати Самарський ВП ГУНП України в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши його до слідчого ізолятора м. Дніпра для подальшого етапування до місць виконання покарання.
Речові докази:
- керамічну плитку у кількості 154 шт., залишити власникові Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №347»;
- металеві сані залишити власникові ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експерта ОСОБА_8 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи №376/19 від 08.02.2019 року у розмірі 300 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1