Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7/12-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 77 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

прокурора: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2017 року про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2017 року було скасовано арешт на майно ОСОБА_6 , а саме автомобіль ВАЗ -210700-20, д.н.з. НОМЕР_1 .

Прийняте рішення суд мотивував тим, що вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року був змінений в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та його було звільнено від призначеного покарання з випробуванням, а тому відповідно до вимог ст. 77 КК України, арешт накладений, в ході досудового слідства на майно ОСОБА_6 з метою забезпечення його можливої конфіскації підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати постанову суду. Вважає, що постанова суду є незаконною.

Вказує, що ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2014 року його не звільнено від призначеного додаткового покарання конфіскації частини майна.

Також, зазначає, що Брусилівський районний ВДВС ГУЮ у Житомирській області не звертався до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про зняття арешту з автомобіля ВАЗ -210700-20, д.н.з. НОМЕР_1 з метою виконання вироку від 18.02.2008 року, а звертався з клопотанням щодо зняття арешту з метою відчуження на користь комерційної структури ТОВ «Кредитні ініціативи».

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 365 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - 24.01.2008 року було накладено обтяження у виді застави рухомого майна, транспортний засіб ВАЗ -210700-20, д.н.з. НОМЕР_1 . та заборонено його відчуження, боржник ОСОБА_6 , обтяжував ТОВ «ПростоФінанс». (т.14 а.с. 46).

17.10.2008 року, у зв`язку з можливою конфіскацією майна, постановою слідчого в ОВС СВ УСБ України в Житомирській області було накладено арешт на все майно ОСОБА_6

31.10.2008 р. було виявлено та описано майно, а саме: автомобіль ВАЗ - 210700-20, н.з. НОМЕР_1 та зазначено, що він перебуває у банківській заставі.(т. 14 а.с. 234-295)

18 лютого 2014 року вироком Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_6 був засуджений за ч. 5 ст.191; ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст.366; ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 358; ч. 3 ст.358 КК України. Від призначеного покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч.1 ст.358, ч. 3 ст. 358 КК України ОСОБА_6 було звільнено у зв`язку із закінченням строків давності. За ч. 5 ст.191 КК України із застосуванням ст.69 КК України ОСОБА_6 призначено покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 майна яке є власністю засудженого.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року змінено в частині призначеного покарання, застосована ст.75 КК України та ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного за ч.5 ст.191 КК України, з випробуванням та встановленням іспитового строку на два роки, покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені лише такі додаткові покарання: штраф, позбавлення обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що конфіскація майна не може бути застосована як додаткове покарання при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням.

Вирішення питання про долю речових доказів передбачено ст. 81 КПК України (ред. 1960 року), в якій зазначено, що питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

За змістом ст. 409 КПК України суд при виконанні вироку вправі вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, це вирішується судом, який постановив вирок.

В порядку виконання вироку, суд вправі вирішувати питання, про скасування заходів по забезпеченню можливої конфіскації майна, якщо конфіскація не застосована, а ці заходи за вироком не скасовані.

Враховуючи, що ОСОБА_6 за результатами апеляційного розгляду був звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.5 ст.191 КК України з випробуванням, а ст. 77 КК України забороняє застосування у такому випадку додаткового покарання у виді конфіскації майна, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність скасування заходу забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки скасування цих заходів у іншому порядку, після набрання вироком законної сили є неможливим, а продовження дії арешту буде суперечити вимогам закону та порушувати право власності особи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про незаконні дії державного виконавця ОСОБА_7 , який постановою Брусилівського РВ ДВС ГУЮ у Житомирській області від 13.07.2017 року зняв арешт з вказаного транспортного засобу для проведення електронних торгів з реалізації майна, то зазначені доводи перевірені та оцінені бути не можуть, оскільки не належать до компетенції апеляційного суду в рамках розгляду даної кримінальної справи.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, в редакції 1960 року колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2017 року про скасування арешту на майно - без змін.

Судді: