Кримінальне провадження № 629/98/17
Номер провадження 1-кп/629/24/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні(крім епізоду за ч. 1 ст. 153 КК України від 22.10.2016 року, який розглядався у закритому судовому засіданні) в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

22.10.2016 року, близько 07:00 год., ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення власних потреб, шляхом розбиття скла балконного вікна незаконно проник до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , у якій мешкає його колишня дружина ОСОБА_5 , тим самим порушив недоторканість житла останньої.

22.10.2016 року, близько 07:00 год., ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , в якій мешкає його колишня дружина ОСОБА_5 , побачивши останню в одній із кімнат квартири разом із її співмешканцем ОСОБА_6 , вчинив з ними сварку та вигнав ОСОБА_6 з квартири. Після чого у ОСОБА_9 виник умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом відносно ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_9 , застосувавши фізичне насильство, а саме, вдаривши рукою ОСОБА_5 по обличчю, розірвавши на останній нижню білизну та придушуючи рукою її за шию, всупереч її волі задовольнив з останньою свою статеву пристрасть неприроднім способом(анальне проникнення з використанням геніталій).

22.10.2016 року, близько 07:00 год., ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив сварку із ОСОБА_6 , в ході якої у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, з мотиву особистих неприязних відносин, наніс 3-4 прямих удари кулаком в обличчя ОСОБА_6 , які привели до падіння ОСОБА_6 на підлогу, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №524-ЛЗ/16 від 20.12.2016 року тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху 1 зуба на верхній щелепі справа; садна на слизовій верхньої губи справа відповідно 1-3 зубам; синці в області лівої надбрівної дуги та по розгинаючій поверхні лівого передпліччя в середній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи, за ч. 1 ст. 153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, та за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У судовому засіданні ОСОБА_9 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень та цивільний позов не визнав, вказав на непричетність до вказаних кримінальних правопорушень, відмовився від давання показань на підставі ст. 63 Конституції України.

Прокурор просив визнати ОСОБА_9 винуватим за ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 153 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 70, 72 КК України остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 125 КК України, вина останнього в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

- показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , згідно яких вона являється колишньою дружиною ОСОБА_9 , шлюб з яким було розірвано у 2012 році. 22.10.2016 року близько 07:00 годині ОСОБА_11 , незаконно проник через балкон в квартиру АДРЕСА_4 , у якій вона мешкала з її мамою ОСОБА_7 , її співмешканцем ОСОБА_6 та донькою. ОСОБА_9 нею ключі від квартири, дозволу на відвідування її житла не надавалося. В той час вона спала поруч з ОСОБА_6 , прокинулася від сторонніх звуків в квартири, у зв`язку з чим вийшла в коридор, де побачила ОСОБА_9 , якого злякалася та побігла в кімнату, де спав ОСОБА_6 . ОСОБА_9 направився за нею, забігла в кімнату, намагалася перешкодити ОСОБА_9 потрапити до кімнати: замикала двері кімнати зсередини, тримала їх, але фізично ОСОБА_9 був сильніше, відчинив двері та потрапив до кімнати. ОСОБА_6 встав з ліжка. ОСОБА_9 мав фізичну перевагу над ОСОБА_6 , почав бити ОСОБА_6 , наніс йому декілька ударів руками в область обличчя, потім наказав їй та ОСОБА_6 розповісти про те, як вони познайомилися. В ході розмови ОСОБА_9 наніс їй удар долонею правої руки в обличчя, чим розбив їй губу. Вона бачила, як ОСОБА_9 наніс ОСОБА_6 в коридорі удар, потім на кухні удар ногою в тулуб та удари в обличчя, від чого розбив ОСОБА_6 губу, з якої почалася кровотеча. В ході сварки чоловіки падали на підлогу. Потім ОСОБА_9 вигнав з квартири ОСОБА_6 , той пішов без взуття, відразу повернувся, ОСОБА_9 дозволив взяти взуття. Після цього ОСОБА_9 , будучи в коридорі, знов наніс їй долонею руки ляпас. Потім завів її в кімнату, посадив на диван, та сказав, що вона знає що робити, зняв з себе брюки. Вона була пригнічена. На ній була одягнута довга кофта та труси. Проти її волі ОСОБА_9 зняв з неї кофту, розірвав труси та почав задовольняти з нею статеву пристрасть неприроднім способом (анальне проникнення з використанням геніталій). Під час цих актів він придушував її, наніс їй удар в живіт. Після актів примусив її вимитися. Після акту ОСОБА_9 попередив її, щоб вона нікому не розповідала про обставини, що відбулися, погрожував. Після закінчення полового акту ОСОБА_9 наказав їй підготуватися до прогулянки з ним та покинув приміщення квартири. В подальшому були викликані працівники поліції. Зауважила, що при написанні заяви до поліції вона зазначила про статевий зв`язок в природній формі, оскільки не розумілася на відмінностях природної та неприродної форм, мала на увазі анальне проникнення з використанням геніталій, яке проти її волі вчинив ОСОБА_9 . Потерпіла підтримала заявлений нею цивільний позов.

- показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , згідно яких вона мешкає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 . Квартира є неприватизованою. У вказаній квартирі вона проживала на той час з донькою ОСОБА_5 та її співмешканцем ОСОБА_6 , онукою. Після розірвання шлюбу ОСОБА_9 та її донька ОСОБА_5 жили окремо, ОСОБА_9 ключів від їх квартири не мав, дозволу на проживання, відвідування свого житла вона ОСОБА_11 не надавала. 22.10.2016 року вона пішла на роботу о 06:30 годин, замкнула квартиру. Через деякий час до неї на роботу прийшов ОСОБА_6 , у якого вона побачила кров на обличчі та який повідомив їй, що ОСОБА_9 розбив скло балконного вікна і проник до їх квартири через балкон, а також вказав, що ОСОБА_9 побив його та вигнав з квартири. Вона зателефонувала своїй доньці ОСОБА_5 . В ході розмови з донькою вона помітила, що остання була перелякана, що відчувалося в голосі. Коли вона потрапила до квартири, то побачила, що скло у балконних дверях було розбито, в спальню та кухню вона не заходила.

-показами в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , згідно яких він перебуває з ОСОБА_5 у цивільних відносинах, 22.10.2016 року близько 07:00 годині він та ОСОБА_5 спали в спальній кімнаті за адресою: АДРЕСА_3 , прокинулися від шуму битого скла, він залишився у спальні, а ОСОБА_5 вибігла зі спальні подивитися, що трапилося, потім повернулася до спальні з криками, що прийшов ОСОБА_9 . Потім за нею до спальні увірвався ОСОБА_9 до кинувся до нього, наніс йому удар ногою у живіт, почалася бійка. Потім ОСОБА_9 почав душити його однією рукою, від чого йому було складно дихати. ОСОБА_5 намагалася допомогти йому, тоді ОСОБА_9 наніс їй два удари долонею по обличчю, наказав їм з ОСОБА_5 розповісти про те, як вони познайомилися, та в ході допиту наніс ОСОБА_5 ляпаса, а йому удар кулаком в область рота, від якого він впав. На кухні ОСОБА_9 продовжував наносити йому удари, погрожував, а також наніс ОСОБА_5 ще один удар. Після цього ОСОБА_9 вигнав його з квартири. Він був одягнутий у футболку та труси. Коли він повернувся, щоб забрати одяг та взуття, ОСОБА_9 відкрив двері, ОСОБА_5 стояла позаду нього, ОСОБА_9 кинув йому в обличчя речі та взуття та закрив двері. Тоді він пішов до матері ОСОБА_5 ОСОБА_7 на роботу, де розповів про те, що сталося Коли він повернувся до квартири, то бачив розірвану нижню білизну ОСОБА_5

-показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який показав, що є двоюрідним братом ОСОБА_9 який 22.10.2016 року приходив до нього, щоб взяти автівку. ОСОБА_9 розповідав йому, що він заходив до ОСОБА_5 , не розповідав, з якою метою заходив та що там між ними трапилося.

-показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , яка показала, що вона мешкає в одному під`їзді з ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зазначила, що ОСОБА_5 заселилася з батьками більше 10 років тому.

-показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка показала, що вона мешкає близько 12 років в одному під`їзді з ОСОБА_5 та її сім`єю, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

-показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка показала, що вона є сусідкою ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , проживають на одному поверсі, зазначила, що 22.10.2016 року вона спала з онучкою у себе в кімнаті та чула жіночий голос, який вимовив комусь, щоб той заспокоївся.

-протоколом огляду місця події від 22.10.2016 року, з фототаблицею до нього, ділянки місцевості, яка розташована біля 1 під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в ході огляду ОСОБА_6 добровільно надав кухонний ніж /том 2 а.с. 2-3/.

- протоколом огляду місця події від 22.10.2016 року, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , під час проведення якого вилучено жіночі речі: кофту білого кольору зі слідами речовини білого кольору, труси червоного кольору /том 2 а.с.4/.

-заявою ОСОБА_5 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 22.10.2016 року о 07:00 годині через балкон проник в її помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , проти її волі, завдавши їй тілесні ушкодження, здійснив з нею статевий зв`язок в природній формі /том 2 а.с. 5/.

- протоколом огляду предметів від 24.10.2016 року з фототаблицею до нього, зокрема: жіночої кофти, бувшої у використанні, білого кольору. На лівій передній частини кофти на відстані 19 см від краю кофти та на відстані 6 см від низу мається нашарування речовини бурого кольору розміром 5x3 см. Яких-небудь механічних пошкоджень кофта не має; трусів жіночих рожевого кольору, х/б. Труси мають пошкодження у вигляді розірвання тканини по шву з правої стегнової сторони та розходження тканини від обідку з лівої сторони /том 2 а.с.9-11/.

- висновком судово-медичної експертизи № 450-ЛЗ/16 від 24.10.2016 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено крововилив під слизову лівої щоки, синці на внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, на внутрішній поверхні правої гомілки в середній третині (3x2,5см), на передній поверхні шиї в середній третині в 5 см вліво від серединної лінії (0,9x0,8см), за правої вушної раковиною (2x1,5см), на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній (3x2см та 4x2,5см) і нижньої (1,5x1см і 1x0,8см) третини, які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей і могли бути заподіяні в термін і за обставин, зазначених ОСОБА_5 . За ступенем тяжкості крововилив під слизову і синці - це легкі тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р.). В області зовнішніх статевих органів і промежини ОСОБА_5 будь-яких пошкоджень не виявлено. Синці на внутрішній поверхні правого стегна в середній третині у ОСОБА_5 могли утворитися при насильницькому роздвиганні стегон під час здійснення статевого акту або при спробі до нього /том 2 а.с. 14-15/.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2016 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання у приміщенні Лозівського МРВ ХОБСМЕ розказала та, з застосуванням манекену, показала механізм нанесення їй ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, яке мало місце 22.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 /том 2 а.с.18-23/.

- висновком судово-медичної експертизи № 481-ЛЗ/16 від 18.11.2016 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено крововилив під слизову лівої щоки, синці за внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, на внутрішній поверхні правої гомілки в середній третині (3x2,5см), на передній поверхні шиї в середній третині в 5 см вліво від серединної лінії (0,9x0,8см), за правої вушної раковиною (2x1,5см), на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній (3x2см та 4x2,5см) і нижньої (1,5x1см і 1x0,8см) третини, які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей. Покази, надані ОСОБА_5 під час проведеного 04.11.2016 року слідчого експерименту, в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації та механізму утворення наявних у неї тілесних ушкоджень /том 2 а.с. 27-28/.

- рапортом слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області про встановлення в ході розслідування кримінального провадження за ознаками злочину за ч. 1 ст. 153 КК України незаконного проникнення ОСОБА_9 до житла ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 /том 2 а.с. 29/

- ордером № 1143 від 10.08.2007 року виданого ОСОБА_16 , на право зайняття квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , виданого на підставі рішення виконкому № 291 від 26.07.2007 року, склад сім`ї: ОСОБА_16 , ОСОБА_7 дружина, ОСОБА_17 син, ОСОБА_18 донька, ОСОБА_19 тесть /том 2 а.с.31/.

-довідкою Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 16.01.2017 року, згідно якої квартира за адресою: АДРЕСА_3 не приватизована. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_5 , ОСОБА_20 /том 2 а.с. 71/.

- протоколом огляду місця події від 07.11.2016 року з фототаблицею до нього, прилеглої території до будинку АДРЕСА_2 , яким було оглянуто вікно, без пошкоджень, за яким знаходиться балкон до квартири АДРЕСА_5 . Нижня частина дверей балкону, які ведуть до квартири, дерев`яна, без пошкоджень, верхня частина, яка має бути скляна, забита із середини квартири поліетиленом /том 2 а.с. 37-38/.

-заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.11.2012 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 /том 2 а.с. 39/.

-заявою ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 22.10.2016 року близько 07:00 годині, проник через балкон до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та завдав йому тілесних ушкоджень /том 2 а.с. 41/.

- висновком судово-медичної експертизи № 454-ЛЗ/16 від 24.11.2016р., згідно якого у ОСОБА_6 мали місце травматичний вивих 1 зуба на верхній щелепі праворуч; садна на слизовій верхньої губи справа відповідно 1-3 зубам, на облямівці верхньої губи справа відповідно 1-3 зубах праворуч; синці в області лівої надбрівної дуги, по розгинальній поверхні лівого передпліччя в середній третині, які утворилися від дії тупих твердих предметів, що не відобразили в пошкодженні своїх індивідуальних особливостей можливо в строк та при обставинах, зазначених ОСОБА_6 . Малоймовірно утворення комплексу вищевказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту. За ступенем тяжкості - це легкі тілесні ушкодження /том 2 а.с. 43/.

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.12.2016 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній у приміщенні службового кабінету № 23 Лозівського МРВ ХОБСМЕ розказав та, з застосуванням манекену, показав механізм нанесення йому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, яке мало місце 22.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 /том 2 а.с.44-49/.

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 524-ЛЗ/16 від 20.12.2016 року, згідно якого у ОСОБА_6 мали місце травматичний вивих 1 зуба на верхній щелепі праворуч; садна на слизовій верхньої губи справа відповідно 1-3 зубах, на облямівці верхньої губи справа відповідно 1-3 зубам праворуч; синці в області лівої надбрівної дуги, по розгинальній поверхні лівого передпліччя в середній третині, які утворилися від дії тупих твердих предметів, що не відобразили в пошкодженні своїх індивідуальних особливостей можливо в строк та при обставинах, зазначених ОСОБА_6 . Покази, надані ОСОБА_6 під час проведеного 15.12.2016 року слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині характеру, локалізації та механізму утворення наявних у нього тілесних ушкоджень /том 2 а.с. 51-52/.

- висновком судово-імунологічної експертизи № 2591-И/16 від 21.12.2016р., згідно якого на жакеті жіночому, вилученому в ході огляду місця події, в об`єкті № 1 є кров людини групи О з ізогемагглютінінами анти-А та анти-В, що не виключає можливість походження цієї крові від ОСОБА_9 , група крові якого, згідно з даними «Результату дослідження крові ... » №1332 від 03.11.2016г. клініко-діагностичної лабораторії Лозівський ЦРЛ - О (І) /том 2 а.с. 54-55/.

Враховуючи, що слідча дія - огляд місця події від 07.11.2016 року, відображена в протоколі огляду місця події з фототаблицею до нього, за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якої було оглянуто квартиру та, зокрема, кімнату, в якій розташований балкон, який складається із дверей та вікна із двох частин та має пошкодження у вигляді розбитого скла у верхній частині дверей /том 2 а.с. 33-36/, була проведена без запрошення слідчим ОСОБА_21 не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування слідчої дії, чим було недотримано вимоги ст. 223 КПК України, суд визнає вказаний доказ недопустимим.

Щодо зазначення стороною захисту на відсутність понятих при проведенні слідчої дії огляду 07.11.2016 року прилеглої території до будинку за адресою: АДРЕСА_2 /т. 2 а.с. 37-38/, то суд не приймає цих доводів з огляду на положення статтей 223, 237 КПК України, які не передбачають при огляді місцевості такої обов`язкової умови.

Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 125 КК України, і у відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводився лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Згідно з ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Якщо зміни в диспозиції статті спрямовані на посилення відповідальності, а в санкції на її пом`якшення, зворотну дію мають лише зміни в санкції норми. Якщо у новому законі передбачена спеціальна стаття, що встановлює відповідальність за діяння, яке за попереднім законом кваліфікувалось за більш загальною статтею, а санкція, встановлена у цій новій спеціальній статті, є більш суворою, то діяння має кваліфікуватися за старим законом.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази, суд находить вину обвинуваченого повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи, за ч. 1 ст. 153 КК України(в редакції, чинній на час вчинення цього кримінального правопорушення) як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, та за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд не приймає стверджень обвинуваченого про непричетність до вказаних кримінальних правопорушень, та, аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, приходить до переконання, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 125 КК України повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» (ст. 17 КПК України).

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматись від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Аналізуючи аргументи захисту за епізодом за ч. 1 ст. 162 КК України про відсутність в справі заяви потерпілої про вчинення кримінального правопорушення за цією статтею, то в заяві від 22.10.2016 року ОСОБА_5 просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 та зазначила про те, що ОСОБА_9 через балкон проник в її помешкання за адресою: АДРЕСА_3 /том 2 а.с. 5/. 26.10.2016 року слідчим було складено рапорт щодо встановлення в ході розслідування незаконного проникнення ОСОБА_9 до житла ОСОБА_5 /т. 2 а.с. 29/

Так, Відповідно до статті 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканість житла.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції…».

Відносно правового відношення потерпілої до помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , то вказана особа на час вчинення діяння була зареєстрована в цьому житлі та проживала в ньому разом з донькою, співмешканцем, мамою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначає поняття «житло», тлумачить його як місце (помешкання), де особа постійно проживає, незалежно від форми чи підстави такого проживання, утримує і облаштовує його, навіть якщо це здійснено з порушенням національного законодавства (справа «Барклі проти Сполученого Королівства» 1996 року).

Проникнення до приміщення квартири без дозволу володільця і без законних підстав є порушенням недоторканості житла особи, яке тягне настання відповідальності за частиною першою статті 162 КК.

Умисел ОСОБА_9 був спрямований на незаконне проникнення до житла, яким фактично володіла потерпіла, що усвідомлювалося винним, і не потребує встановлення обізнаності останнього в підставах володіння потерпілою зазначеним майном (законності чи незаконності такого володіння).

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 5 « Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом (стаття 153 КК) полягає у вчиненні дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті суб`єкта злочину (чоловіка або жінки) неприродним способом, із застосуванням фізичного насильства, погрозою його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи. Заподіяння потерпілій особі при зґвалтуванні або насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом чи замаху на ці злочини умисного легкого тілесного ушкодження охоплюється відповідною частиною статті 152 або статті 153 КК і додаткової кваліфікації за статтею 125 КК не потребує, оскільки заподіяння шкоди здоров`ю у таких межах охоплюється диспозицією закону про відповідальність за зґвалтування або насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Зґвалтування або насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом не може вважатися вчиненим повторно, якщо винна особа, діючи з єдиним злочинним наміром, без перерви або без значної перерви у часі, вчинила два чи більше насильницьких природних статевих актів або два чи більше актів насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з однією й тією ж потерпілою особою, тобто за наявності ознак продовжуваного злочину. Насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом вважається закінченим злочином з початку здійснення дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Призначаючи покарання особам, винним у вчиненні злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, суди мають неухильно дотримуватись вимог ст. 65 КК щодо індивідуалізації покарання, а саме: враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні враховувати стадію його вчинення, кількість епізодів, тяжкість наслідків, що настали тощо.

До версії обвинуваченого про непричетність до скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України суд ставиться критично і вважає її неспроможною, оскільки вона суперечать сукупності зібраних по справі доказів. Враховуючи час, спосіб, місце вчинення задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, заподіяння ОСОБА_5 при насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом легких тілесних ушкоджень, а також наступні дії обвинуваченого щодо примушення потерпілої вимитися після вчинених ним дій, суд вважає, що всі ці обставини свідчать про наявність умислу ОСОБА_9 на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства. Суд розцінює дану версію обвинуваченого як надуману з метою уникнути відповідальності за вчинене. Перевірені в судовому засіданні докази в повному обсязі версію обвинуваченого спростовують і підтверджують його вину.

Щодо епізоду у відношенні ОСОБА_6 , то вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів. При цьому суд виходить з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до невеликого та середнього ступеня тяжкості /ст. 12 КК України/.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не працює, розлучений, має неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, проживає за постійним місце проживання де характеризується формально позитивно /том 2 а.с.56-58, 61-64, 66, 67/.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб, оцінюються як середні. Виправлення особи без позбавлення, обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства/т.3 а.с.232-235/ Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який розлучений, має неповнолітню дитину, з якою разом не проживає, інших утриманців не має, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, діяв умисно, з огляду на встановлені судом обставини вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 125 КК України, після чого за ч. 1 ст. 70 КК України призначає покарання за сукупністю злочинів. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який розлучений, має неповнолітню дитину, з якою разом не проживає, інших утриманців не має, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, діяв умисно, з огляду на встановлені судом обставини вчинення злочину, суд обирає у відношенні обвинуваченого міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду. Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту фактичного затримання.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілої ОСОБА_5 суд керується відповідними положеннями Цивільного кодексу України, роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Виходячи з положень ЦПК України, КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Способи відшкодування моральної шкоди передбачені ч. 1 ст. 1168 ЦК України, за якою моральна шкода може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Дослідивши доводи, якими обґрунтовується цивільний позов, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер і розмір моральної шкоди, заподіяної злочином, суд доходить до висновку про задоволення позову та стягує з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 30000 гривень.

Витрати на залучення експерта в справі відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді ТРЬОХ років ОБМЕЖЕННЯ волі

-за ч. 1 ст. 153 КК України у виді ЧОТИРЬХ років ПОЗБАВЛЕННЯ волі

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді ДВОХСОТ годин ГРОМАДСЬКИХ РОБІТ

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на ЧОТИРИ роки.

Обрати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - до вступу вироку по даній справі у законну силу, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 14.12.2019 року, взявши під варту з зали суду. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Речові докази: кофту жіночу синтетичну білого кольору зі слідами РБК, труси жіночі рожевого кольору, х/б, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, - знищити.

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1