Провадження № 1-кс/344/8946/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків в рамках кримінального провадження № 0002958 від 07.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що 06 вересня 2019 року близько 01 год.30 хв., потерпілий ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 на автомобілі марки «SKODAOCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 прибули у двір будинку АДРЕСА_1 , де після повної зупинки вказаного транспортного засобу направились до банкомату. Через деякий час, почувши спрацювання звукових сигналів автомобіля, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 повернулись до свого автомобіля, де побачили раніше знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які в свою чергу знаходились в іншому автомобілі. У подальшому, під час перебування у дворі вищевказаного будинку між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_10 , ОСОБА_5 з іншої сторони, на ґрунті довготривалих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , діючи спільно, групою осіб, об`єднані єдиним злочинним умислом щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно розпочали наносити численні цілеспрямовані удари руками і ногами в різні ділянки тіла потерпілого.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 , згідно довідки Івано-Франківської обласної клінічної лікарні № 54 від 06.09.2019 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітки та живота, лівобічного гемотораксу ДН І-ІІ, розриву селезінки, гемоперитонеум, ерузії рогівки правого ока, забою м`яких тканин та саден обличчя, струсу головного мозку.

В ході огляду місця події по вказаному кримінальному провадженню було виявлено та вилучено слід речовини бурого кольору ззовні схожої на кров, та по вказаних слідах на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду було призначено судову-імунологічну експертизу.

07 вересня 2019 року ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цьогож дня, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також 09.09.2019 року відносно ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

17 вересня 2019 року ОСОБА_5 , ознайомившись з постановою прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури, про отримання біологічних зразків у присутності понятих відмовився добровільно надати біологічні зразки, а саме взірці крові для проведення експертиз по кримінальному провадженню.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків підтримали з мотивів наведених в ньому, просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Захисник зазначив, що надання дозволу на проведення примусового відібрання біологічних зразків поза волею особи є порушенням Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Заслухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 2 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам (ст.28 Конституції України). Право на особисту (тілесну) недоторканність - найважливіше демократичне право, яке отримало правове визнання не тільки на рівні конституції, а й у міжнародних актах, зокрема, у Загальній декларації прав людини, Міжнародному пакті про громадянські та політичні права, Європейській конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Декларації про захист всіх осіб від тортур та інших жорстоких, нелюдських чи таких, що принижують гідність видів поводження чи покарання, тощо. Визнання, дотримання і захист прав і свобод людини і громадянина - обов`язок держави та її органів, у тому числі органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Обмеження прав людини може бути здійснено виключно за рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом ( ст. 29 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

За змістом ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Слід зазначити, що положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.12.1993 року у справі «Функе проти Франції» зазначив, що не можливо здійснення по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Проте, ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар, котрий вправі відмовитися від виконання аналізу з огляду на виняткові причини медичного характеру. Згідно практики ЄСПЛ обов`язковою умовою отримання біологічних зразків є проведення його акредитованим лікарем, оскільки такі маніпуляції потребують спеціальних медичних знань.

Під біологічними зразками для проведення експертизи розуміють різного роду виділення (слина, сперма, клітини епітелію, кров, зразки кісткового мозку, органів тощо). Відомо, що їх примусове відібрання потребує обов`язкового залучення відповідного спеціаліста.

При цьому, необхідно передбачити можливість здійснення примусового відібрання біологічних зразків, які потребують порушення анатомічної цілісності тканин організму за умови отримання попереднього висновку лікаря про можливість здійснення примусового відбору зразків, або проведення судово-медичної експертизи. Виключно за таких умов, отримання біологічних зразків, що потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму чи різного роду медичних маніпуляцій може бути визнано виправданим в розумінні практики ЄСПЛ.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог слідчий суддя виходить з того, що дана категорія справ розглядається за правилами ст.ст. 160-167 ЦПК України, які регламентують розгляд клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів.

Зазначеними нормами процесуального права, зокрема, приписами ст. 160 КПК України визначено, що у клопотанні зазначається речі і документи, доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи зокрема перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності із іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку із яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (в даному випадку відібрання біологічних зразків).

Не доведення цих обставин є прямою підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання.

Яке вбачається з копії протоколу відібрання біологічних зразків від 17 вересня 2019 року ОСОБА_5 відмовився надавати біологічні зразки крові.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що надавати біологічні зразки крові відмовляється та не бажає таким чином свідчити проти себе.

Слідчим до матеріалів клопотання не долучено копію ухвали про призначення експертизи та не доведено необхідність відібрання даних зразків, а тому слідчий суддя враховуючи, що примус є єдиним можливим засобом, що унеможливлює надання оцінки обставинам на які наголошує практика Європейського суду з прав людини та з урахуванням зазначеної практики, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160-166, 241, 245, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків, а саме взірців крові підозрюваного ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0002958 від 07.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1