Провадження № 1-кс/734/1465/19 Справа № 734/3330/19
У х в а л а

іменем України

30 жовтня 2019 року смт. Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , поданої у відповідності до ч.1 ст. 303 КПК України,-

в с т а н о в и в:

у суд із скаргою у порядку ч.1 ст.303 КПК України звернувся ОСОБА_3 у якій просить визнати протиправною відмову військового прокурора Деснянського гарнізону у задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим у кримінальному провадженні №0000012 та встановити строк для завершення проведення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України (з урахуванням положень ст. 278 КПК України) слідчому Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області та військовому прокурору Деснянського гарнізону Центрального регіону України у кримінальному провадженні №0000012 від 20.02.2018 року. Вимоги скарги ОСОБА_3 мотивує тим, що у провадженні Козелецького відділення Ніжинського відділу ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження № 0000012 від 20.02.2018 року, внесене прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, щодо нього. 20 лютого 2018 року за вих. №623 вих-18 прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_5 було направлено командиру військової частини НОМЕР_1 лист, у якому зазначено, що стосовно нього, ОСОБА_3 , 20 лютого 2018 року внесено відомості про нібито вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України за №0000012. Цим же листом вимагалось надати його особисті документи, послужний список, витяги з наказів про кар`єрне пересування по службі та характеристики. До листа додавався витяг з ЄРДР. Його життя з того часу дуже змінилося, командири за зазначеними повідомленнями записали його у злочинці, йому перестали виплачувати премії та надбавки за бездоганну службу, він обмежений у просуванні по службі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 не має жодного статусу у даному кримінальному провадженні, і навіть не допитувався як свідок. У останньому витягу з ЄРДР № 0000012 від 20.02.2018 року дані щодо ОСОБА_3 відсутні. Доказів того, що розслідування кримінального провадження якимось чином негативно впливає на проходження останнім військової служби та на його особисте життя, скаржником не надано. Вказівок процесуального керівника органу досудового розслідування матеріали кримінального провадження не містять та про підозру нікому не повідомлено. Тому просив відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні було встановлено наступне:

20.02.2018 року прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_5 , на підставі самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000012 за ч. 1 ст. 384 КК України з фабулою: «у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000047 від 19.01.2018 року, за підозрою підполковника ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, безпосередній начальник останнього командир 3 навчального механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань та ознайомлення останнього з доказами, двічі надав неправдиві показання з метою приховування тяжкого злочину, вчиненого підлеглим йому підполковником К., про який ОСОБА_3 достеменно був обізнаний;

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань цього ж кримінального провадження від 17.10.2019 року короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначений, як: «у ходів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000047 від 19.01.2018 рок, за підозрою підполковника ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, безпосередній начальник останнього командир навчального механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , який проходить військову службу у військовому званні «підполковник», будучи попередженим про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань та ознайомленим з доказами, двічі надав неправдиві показання з метою приховування тяжкого злочину вчиненого підлеглим підполковником К., про який указана військова посадова особа достеменно була обізнана»;

02 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся із скаргою до військового прокурора Центрального регіону на бездіяльність прокурора щодо не дотримання розумних строків досудового розслідування;

військовою прокуратурою Деснянського гарнізону Центрального регіону було розглянуто звернення ОСОБА_3 , адресоване керівнику Офісу Президента щодо можливих протиправних дій, на думку заявника, прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_5 , та листом від 07 жовтня 2019 року повідомлено ОСОБА_3 про відсутність підстав реагування на дане звернення, у зв`язку із не підтвердженням фактів, викладених у зверненні.

Заслухавши особу, яка звернулася із скаргою, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 , подана у відповідності до ч.1 ст. 303 КПК України, задоволенню не підлягає із наступних підстав:

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.
Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1 - 1 ) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Даний перелік є вичерпний.

Вимоги ОСОБА_3 в частині визнання протиправною відмову військового прокурора Деснянського гарнізону у задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим у кримінальному провадженні №0000012 не узгоджуються з положеннями ч.2 ст.307 КПК України, тому задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог ОСОБА_3 про встановлення строку для завершення проведення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України (з урахуванням положень ст. 278 КПК України) слідчому Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області та військовому прокурору Деснянського гарнізону Центрального регіону України у кримінальному провадженні №0000012 від 20.02.2018 року, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Частинами 1, 2 ст.114 КПК України, на які посилається у скарзі ОСОБА_3 передбачено, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Тобто у порядку ст. 114 Кодексу слідчий суддя має право для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановлювати процесуальні строки лише у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину /злочинів/. Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Положеннями п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на яку посилається скаржник, встановлено, що під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником, може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Згідно перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування», дана норма набрала законної сили з 1 січня 2019 року.

Також, суд звертає увагу, що частину 1 ст. 284 КПК України доповнено п. 10 про нову підставу закриття кримінального провадження - закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, після повідомлення особі про підозру, - та частини 1, 3 ст. 219 КПК України викладені в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII. Ці зміни набрали чинності 16.03.2018.

Пунктом 4 параграфу 2 розділу 4 вказаного Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII підпункти 19, 14 п. 7 параграфу 1 розділу 4 не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. У зв`язку із цим вказані норми застосовуються лише в кримінальних провадженнях, в межах яких розслідуються кримінальні правопорушення, відомості про які внесено до ЄРДР з 16.03.2018.

Кримінальне провадження №0000012 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. На момент розгляду скарги, жодній особі про підозру у даному кримінальному провадженні не повідомлено. Скаржник ОСОБА_3 не має у кримінальному провадженні жодного статусу. У судовому засіданні останнім не доведено, що його права чи законні інтереси якимось чином обмежуються під час досудового розслідування.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого та прокурора завершити досудове розслідування протягом конкретного періоду, не відповідають вимогам КПК України, суперечать ч. 5 ст. 40 КПК України, де зазначено, що слідчий у своїй процесуальній діяльності є самостійним, та вимогам ч. 1 ст. 36 КПК України, де зазначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 107, 110, 303, 305-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої у відповідності до ч.1 ст. 303 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя