Провадження №11-кп/801/858/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869 від 06.03.2018,
за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької областівід 07 травня 2019 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Вінниці, громадянку України з середньою освітою, незаміжню, непрацюючу, РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
25.07.2012 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
09.10.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 198 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
- визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької областівід 07 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2017 та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано у виді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання засудженій вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбала наркотичний засіб метадон, який зберігала при собі.
Працівниками служби дільничних офіцерів поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області 05.03.2018 близько 19:00 год. поблизу будинку № 98 по вул. Магістратській в м. Вінниці під час обходу території зупинено ОСОБА_7 у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після чого ОСОБА_7 на підставі статті 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення доставлено до службового кабінету № 202 Вінницького відділу поліції, що за адресою м. Вінниця, вул. Пирогов, 4-Б, для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Під час перебування у вищевказаному службовому кабінеті ОСОБА_7 почала помітно нервуватися, зіниці її очей були розширені та вона робила різкі рухи, чим викликала підозру у вживанні наркотичних засобів та зберіганні при собі наркотичних засобів та психотропних речовин. В подальшому до службового кабінету запрошено слідчого та понятих жіночої статі. Далі ОСОБА_7 ознайомлено із ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» про проведення поверхневої перевірки та їй запропоновано пред`явити вміст кишень та свої речі поліцейським.
В подальшому ОСОБА_7 самостійно дістала з правої маленької бокової кишені джинсів, в які була одягнута два паперових згортки оранжевого та світло-зеленого кольору, в яких знаходилася кристалічна речовина білого кольору, а також з-під поясу білизни видала один згорток синього кольору, в якому знаходилися два паперових згортки оранжевого кольору, в кожному з яких знаходилась кристалічна речовина білого кольору.
Згідно висновку експерта № 701 від 10.04.2018 в наданій на експертне дослідження кристалічній речовині, що вилучена за вищевказаних обставин, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.
В кристалічній речовині, масою 0,2072 г, маса метадону становить 0,1788 г;
В кристалічній речовині, масою 0,1849 г, маса метадону становить 0,1606 г;
В кристалічній речовині, масою 0,1589 г, маса метадону становить 0,1373 г;
В кристалічній речовині, масою 0,0245 г, маса метадону становить 0,0213 г.
Загальна маса метадону становить - 0,498 г.
Суд кваліфікував такі дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є занадто суворим, не відповідає характеру вчиненого злочинного діяння, особі обвинуваченої та призначене без урахування всіх пом`якшувальних обставин у справі, в зв`язку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України в зв`язку із зверненням ОСОБА_7 до лікувальної установи та добровільним лікуванням від наркотичної залежності.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не врахував повне визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, її щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, а також молодий вік обвинуваченої, проживання у неповній сім`ї, ставлення до вчиненого, зміну в її поведінці, зокрема те, що вона з метою змінити своє життя звернулася до лікувального закладу та розпочала лікування від наркотичної залежності. На думку захисту, відсутня необхідність у застосуванні найсуворішого покарання в межах санкції ст. 309 КК України. Крім того, адвокат звертає увагу, що ОСОБА_7 добровільно розпочала лікування від наркотичної залежності, і вважає, що існують законні підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та сама обвинувачена ОСОБА_7 повністю підтримати доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просили її задовольнити в повному об`ємі.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення даної апеляційної скарги та звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки на його думку проходження ОСОБА_7 курсу лікування від наркоманії може свідчити про її намагання ухилитися від кримінальної відповідальності та відбування призначеного їй покарання.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу від учасників кримінального провадження до суду не надійшло.
Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, вислухавши доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу за наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги за вказаних підстав, вивчивши і перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу захисника такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченою, досліджувались судом за її згодою та згодою інших учасників кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 та юридична оцінка її злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Однак, частиною 4 ст. 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи №103 від 8.05.2018 ОСОБА_7 , 1997 року народження, виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіодідів ІІ ст. С-м залежності. Потребує примусового лікування. Примусове лікування не протипоказане. (а.с.68).

Із наданої суду виписки Вінницького об`єднання «Соціотерапія» від 24.06.2019 р. ОСОБА_7 з 07.06.2019 по 24.06.2019 пройшла курс стаціонарного лікування розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіодідів, синдром залежності F 11, 252 (історія хвороби №897). Тобто, курс лікування від наркоманії ОСОБА_7 пройшла відразу ж після постановлення вироку суду першої інстанції.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване судове рішення не звернув належної уваги на вищевказані обставини справи та не з`ясував чи зверталася ОСОБА_7 до лікувального закладу для проходження відповідного лікування і чи існують у неї для цього якість перешкоди.

В свою чергу судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 не змогла пройти даний курс лікування ще до постановлення даного вироку у зв`язку з перебуванням її у черзі для проходження такого лікування та її скрутним матеріальним становищем, оскільки дане лікування потребує також і певних матеріальних витрат, проплату ліків яких здійснила її матір.

Крім того, на переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей, які би свідчили, що ОСОБА_7 проходила лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Об`єктивних підстав недовіряти поясненням ОСОБА_7 про те, що до лікувального закладу вона звернулася з метою вилікуватися від наркоманії колегією суддів також не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з п.1 ч.2 ст. ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують наявність у ОСОБА_7 захворювання, пов`язаного з наркоманією, а також факт добровільного звернення нею до лікувального закладу та проходження курсу лікування, а отже ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, із закриттям кримінального провадження щодо неї.

При цьому колегія суддів зауважує, що така позиція не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 450/3304/16-к, які враховує суд апеляційної інстанції, оскільки у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , з огляду на досліджені в суді апеляційної інстанції документи та інші обставини, колегією суддів встановлені підстави для застосування до обвинуваченої положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Пунктом 1 частини 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши надані виписки із медичної картки ОСОБА_7 , вислухавши її пояснення щодо мети та добровільності звернення до лікувального закладу, колегія судів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню із закриттям кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 284, 404, 405, 407, 419, 426 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2019 відносно обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя