Справа № 455/565/19
Провадження № 1-кп/452/265/2019
ВИРОК
Іменем України

27 листопада 2019 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі Львівської області судовий розгляд у кримінальному провадженні

№ 0000116 про обвинувачення,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, одруженого, з середньо спеціальною освітою, раніше несудимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 відданий до суду за те, що 05.04.2019 року, приблизно о 16 год.
05 хв., перебуваючи на сільській дорозі в с. Терло Старосамбірського району Львівської області, а саме навпроти житлового будинку гр. ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , підійшов до останнього та з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс йому один удар правою рукою, в якій тримав твердий предмет, в ділянку верхньої губи зліва, спричинивши потерпілому забійну рану верхньої губи зліва, яка згідно висновку судово медичної експертизи відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, тобто обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 05.04.2019 року, приблизно о 16 год., на сільській дорозі в с. Терло Старосамбірського району Львівської області, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_4 наніс останньому один удар рукою в область обличчя. Однак ствердив, що потерпілий був ініціатором конфлікту.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт заподіяння йому обвинуваченим тілесних ушкоджень. Показав, що з приводу побиття тривалий час лікувався в КНП СРР Добромильській районній лікарні, а тому не згідний з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, так як вважає, що його дії повинні кваліфікуватися за ч. 2 ст. 125 КК України.
За клопотанням потерпілого по справі було призначено додаткову судово медичну експертизу, згідно висновку якої отримана внаслідок побиття обвинуваченим у потерпілого забійна рана верхньої губи зліва відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, у зв`язку з чим дії обвинуваченого були прокурором перекваліфіковані з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, що ОСОБА_5 , 05.04.2019 року, приблизно о
16 год. 05 хв., перебуваючи на сільській дорозі в с. Терло Старосамбірського району Львівської області, навпроти житлового будинку гр. ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , підійшов до останнього та з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому один удар правою рукою, в якій тримав твердий предмет, в ділянку верхньої губи зліва, спричинивши ОСОБА_4 забійну рану верхньої губи зліва, яка згідно висновку судово медичної експертизи № 94 від 09.10.2019 року відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, щиро розказався і показав, що конфлікт виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин побутового характеру, ініціатором якого був сам потерпілий.
Крім повного визнання вини обвинуваченим у вчиненому, його винуватість у скоєному підтверджується показаннями потерпілого, висновком експерта № 94 від 09.10.2019 року, матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень. Показав, що ОСОБА_5 наніс йому один удар правою рукою, в якій тримав твердий предмет, в ділянку верхньої губи зліва, щодо мри покарання покладався на законне та обґрунтоване рішення суду.

Згідно висновку експерта № 94 від 09.10.2019 року відомо, що у ОСОБА_4

виявлено ушкодження: «забійна рана м`яких тканин обличчя з локалізацією над верхньою губою зліва», які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я». Вказані ушкодження утворилися від дії твердого предмету з обмеженою поверхнею, по давності утворення можуть відповідати часу - 05.04.2019 року.

У відповідності до медичної картки стаціонарного хворого № 699, виданої КНП СРР «Добромильська районна лікарня», убачається, що з 05.04.2019 року по 12.04.2019 року з приводу отриманих травм перебував на стаціонарному лікуванні.

Учасники судового провадження не оспорювали обставин винуватості ОСОБА_5 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується показаннями потерпілого, висновком експерта, а тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня
2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.
При виборі обвинуваченому заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст. ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, особу винного, який раніше несудимий, позитивно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах,є особою пенсійного віку, думку потерпілого щодо обрання обвинуваченому міри покарання, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставин.

Як пом`якшуючі вину обставини суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину.

Ураховуючи наведене, суд дійшов до висновку про призначення

ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, вважаючи таку міру покарання необхідною та достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. зі сплатою в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя