Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4379/18
Провадження №: 1-кс/332/1522/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 р. м.Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0002316 від 12.11.2018р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019р. до суду надійшло клопотанняадвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 01.02.2019р. на автомобіль марки «Renault Master» державний номер НОМЕР_1

Під час розгляду справи адвокат ОСОБА_4 вимоги вказаного клопотання підтримав та пояснив, що наразі відпала необхідність заборони користування цим майном з боку власника, ніяких слідчих дій з автомобілем не планується, тому просив клопотання задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання не заперечувала та пояснила, що слідчі дії з арештованим майном проводити вона не планує, тому вважала за можливе клопотання задовольнити. Прокурор підтримав думку слідчого.
Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З пояснень слідчого вбачається, що слідчі дії з арештованим майном проводити не планується.
Отже, на сьогоднішній день виконані слідчі дії, для здійснення яких ставилось питання про накладення арешту на автомобіль, тим більше що згідно пояснень слідчого ніякі слідчі проводити взагалі не планується.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження.

З урахуванням положень ст.ст.2,7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Під час розгляду вказаного клопотання про часткове скасування арешту майна, органом досудового розслідування не надано суду доказів на підтвердження того, що власник арештованого майна вчинив кримінальне правопорушення, яке є предметом розслідування по даній справі. Зазначена особа не є підозрюваним або обвинуваченим, цивільним відповідачем чи іншою особою, яка несе відповідальність за збитки, завдані злочином, тому слідчий не позбавлений можливості, у випадку наявності законних підстав для продовження досудового розслідування, передати на відповідальне зберігання вказаний автомобіль власнику. Наразі відсутні докази, що зазначене майно не може бути збережене власником як речовий доказ.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна.
Окрім того, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2019р. по справі № 332/4379/18 скасовано арешт на вантаж, який знаходився у вказаному автомобілі. Зазначена ухвала слідчого судді обґрунтована наступними доводами.
«У провадженні слідчого відділення Заводського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002316 від 12 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, 12.11.2018 до Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 94, невстановлена особа, проникла до складського приміщення ПАТ "Укртелеком", звідки таємно викрала належне їм майно, чим спричинила матеріальну шкоду.

Під час досудового розслідування встановлено, що представниками ПАТ «Укртелеком» 12 листопада 2018 року виявлено, що вхідні двері складського приміщення ПАТ «Укртелеком», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 94, ушкодженні шляхом їх відгинання. В подальшому службовими особами ПАТ «Укртелеком» виявлено, що відсутнє належне даному акціонерному товариству майно, а саме: кабель мідний телефонний ТППеп 100x2x0,4 в кількості 451 метр; кабель мідний телефонний ТППеп 100x4x0,4 в кількості 34 метри; кабель мідний телефонний ТППеп 600x2x0,32 в кількості 13 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 400x2x0,64 в кількості 19 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 300x2x0,4 в кількості 37 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 200x2x0,5 в кількості 22 метри; кабель мідний телефонний ТППеп 200x2x0,4 в кількості 99 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 100x2x0,5 в кількості 555 метрів; кабель мідний телефонний ТППБ 100x2x0,4 в кількості 46 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 50x4x0,5 в кількості 71 метр; кабель мідний телефонний ТППеп 50x2x0,4 в кількості 133 метри; кабель мідний телефонний ТППеп 30x2x0,4 в кількості 51 метр; кабель мідний телефонний ТППеп 10x2x0,4 в кількості 945 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 10x2x0,32 в кількості 87 метрів.

29.01.2019 року, о 14 годині 55 хвилин, на блок-посту, який розташований на 68 км. автомобільної дороги «Запоріжжя-Донецьк» на східній околиці смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, співробітниками поліції було зупинено автомобіль «Renault Master» , у якому виявлено вантаж у вигляді брухту кольорових металів серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції. Крім того, в салоні автомобіля виявлена особа, яка повідомила, що є експедитором ТОВ «СВ-ЮТ» та супроводжує вантаж.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2019 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вилучене під час огляду місця події 29.01.2019 року майно - автомобіль «Renault Master» держномер НОМЕР_1 з вантажем, у вигляді брухту кольорових металів серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції. Підставою цьому стала достатність на той час в органу досудового розслідування підстав вважати, що вилучений під час огляду місця події вантаж, а саме: брухт кольорових металів серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення та було викрадено із складського приміщення ПАТ «Укртелеком», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 94.

Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Тобто, арешт майна передбачає певний ступень втручання у права і свободи власника чи володільця майна через встановлення певних обмежень у користуванні, володінні чи розпорядженні майном всупереч волі власника.

При цьому у відповідності до пунктів 5 та 6 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Під час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочате 12.11.2018 року. При цьому, до теперішнього часу будь-яких експертиз у провадженні не призначено, підозру особі не пред`явлено. Ані слідчим, ані прокурором даних про проведення будь-яких процесуальних дій з часу накладення арешту на майно, які б виправдовували відповідні обмеження для власника, слідчому судді не надано, як і даних щодо ідентифікаційних ознак викраденого належного ПАТ «Укртелеком» майна із майном, про скасування арешту щодо якого ставиться питання. Натомість, під час розгляду даного клопотання слідчим суддею досліджено подані заявником документи на підтвердження походження арештованого майна , а саме, договір поставки №7/17 від 27.06.2017 року, згідно з яким ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ АВТОМОБІЛЕБУДІВНИЙ ЗАВОД» м. Запоріжжя зобов`язується поставити в обумовлені в договорі терміни іншій стороні - ТОВ «CB-ЮТ» відходи та брухт чорних і кольорових металів, а останнє зобов`язується прийняти зазначений товар і сплатити за нього певну суму, відповідно до умов договору. Факт поставки підтверджується накладними № па-0000151 від 25.07.18 та № па-0000236 від 17.10.18 року.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про відсутність підстав для подальшого застосування арешту майна та відповідно про необхідність його скасування.»

Виходячи з даних, що були здобуті під час досудового розслідування кримінального провадження, а також даних, які були надані сторонами в судовому засіданні, ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті вказаного автомобілю в частині заборони користування відпала.
Керуючись ст.ст.171-174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт автомобіля марки «Renault Master» державний номер НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 01.02.2019р.по кримінальному провадженню № 0002316 від 12.11.2018р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Зобов`язати уповноважених осіб СВ Заводського ВП Дніпровського ВПГУНП в Запорізькій області передати вищезазначене майно власнику ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено 11листопада 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1