Справа № 640/8633/16-к
УХВАЛА
"11" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,

У судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що 02.09.2008 під час слідчого експерименту ОСОБА_5 повністю змінила власні покази, що цілком спотворило обставини ДТП. Також вказав, що у №971 від 23.06.2008 експерт зазначає наявність у ОСОБА_5 незалежно від сигналу світлофора можливості уникнути ДТП.
Слідчий, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, причину неявки не сповістив.
Як передбачено п.3 ч.1 ст.303 КПК України, потерпілий під час досудового провадження має право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності.
З матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування з обставин, що 01.01.2001 приблизно о 14.30 на перехресті проспекту 50 років СРСР з проспектом Героїв Сталінграду у м. Харкові водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Опель-Аскона» р.н. НОМЕР_1 , вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1927 р.н., який переходив проїжджу частину дороги. ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, доставлений до ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.к./п.1).
08.02.2001р. ОСОБА_3 визнаний потерпілим та неодноразово допитаний (т.1 а. к./п. 36-37; 184-185; т.2 а. к./п. 65-66; 106-107; 131-132; т.3 а. к./п. 19; т.5 а. к./п. 39-40).
У вказаному кримінальному провадженні допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 які пояснили, що пішохід ОСОБА_6 переходив проїжджу частину у невстановленому місці, на заборонений сигнал світлофора, рухався з ліва на право, до автомобіля повернутий правим боком, автомобіль рухався зі швидкістю не більше 60 км./год. (т.1 а.к./п. 22; 24; 32; 33; 34; 35; 75; 151-152; 238 239; 241-242; 243-244; 245-246; 247-248; т.2 а.к./п. 3-4; 23; 24; 60-61; 81-82; 84; 88; 91; 92; 97; т.3 а. к./п. 107-108; 213; 228; 229; т.4 а. к./п. 6; 7; 67; 75; 110).
Також допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які пояснили, що пішохід ОСОБА_6 переходив проїжджу частину на пішохідному переході, на зелений сигнал світлофора, водій не гальмував (т.2 а.к./п. 49-50; 67; 143; 90; 145; 93; т.3 а. к./п. 215; 216; т.4 а. к/.п. 10).
Крім того, відібрані свідчення у осіб, які не були очевидцям ДТП: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 (т.1 а. к./п. 20; 122-123; 146-147; 148-150; 159-160; 186-187; 188-189; 201-202; 204-205; 206-207; 208-210; 211-212; 219-220; т.2 а. к./п. 1; 17-18; 95; 99-100; 142; 147).
Зі свідками та потерпілим проведені очні ставки (т.1 а. к./п. 94; 95; 96; 97; 98; т.2 а. к./п. 19-20; 51-52; т.3 а. к./.п 222-223; 224-225; 231-232; 233-234; т.4 а. к./п. 103, 238-244), а також проведені відтворення обстановки та обставин події (т.1 а. к./п. 39-45; 71-74; т.2 а. к./п. 167-171; 212-214; т. 3 а. к./п. 121-122; 169; т.4 а. к./п. 96-97; т.5 а. к./п. 2-3а).
Виконані експертні дослідження (т.1 а. к./п. 16-17; 18-19; 48-49; 80-83; 128-141; 216; т.2 а. к./п. 176-178; 198-199; 231-239; т.3 а. к./п. 62; 80-88; 91-97; 100-103; 113-116; 126-131; 178-183; 186-212; т.4 а.к./п. 25-59; т.5 а. к./п. 27-32, 48-58, 84-86, 128-133).
Кримінальне провадження неодноразово закривалось (т.1 а. к./п. 50-51; 84-86; 99-101; 225-228; т.2 а. к./п. 7-10; 151-156; 178-184; 200-206; 248-252; т.3 а. к./п. 156-163; т.4 238-244, т.5 а.к./п. 65-72, 103-105, 134-137).
Так, підставами закриття кримінального провадження 25.12.2015 зазначені не пов`язаність причини смерті ОСОБА_6 з обставинами ДТП; не встановлення місця наїзду на пішохода та відсутність у водія ОСОБА_5 технічної можливості уникнення ДТП (т.5 а.к./п. 65-72).
У подальшому постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 28.07.2017, винесена з підстав відсутності даних про роботу світлофора, постановою прокурора від 09.08.2017 скасована за необхідності перевірки показів свідків на місці події шляхом проведення слідчого експерименту (т.5 а.к./п. 103-105, 107-108).
При закритті кримінального провадження 25.05.2018 слідчий також посилався на відсутності даних про роботу світлофора (т.5 а.к./п.134-137).
Під час винесення 27.12.2018 чергової постанови про закриття кримінального провадження слідчий посилався на висновок комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи №316 від 07.12.2010р., не надаючи судження її відповідності або суперечливості решті проведених досліджень з точки зору їх доказового значення (т.5 а.к/п. 142-146).
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження 30.08.2018, слідчий знову поділяє зібрані докази на дві категорії та акцентує увагу на поясненнях експерта від 28.08.2019 про наявність у матеріалах справи чисельних суперечностей щодо сигналу світлофора, як на користь водія, так і на користь пішохода та неможливість встановлення експертним шляхом сигналу світлофора, що працював на момент пригоди (т.5 а.к./п.163-165).
Під час допиту 28.08.2019 експерт також зазначає суттєвість для висновків автотехнічного дослідження наявність інформації про світло світлофору, на яке рухався автомобіль (т.5 а.к./п. 161-162).
Однак, об`єктивні докази того, на який сигнал світлофору рухався пішохід у справі відсутні, а пояснення свідків в цій частині суперечливі.
При тому кримінальне провадження закрите слідчим саме на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. За відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий повинен оцінити усі доказі саме з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
Повного, належного та всебічного аналізу зібраних у справі доказів оскаржувана постанова не містить. Натомість слідчий обмежився переліком доказів з поділом їх на категорії, що не передбачено КПК України, а посилання на «аналіз в сукупності» не замінює собою наведення відповідних посилань на конкретні обставини зафіксовані при проведенні слідчих дій з урахуванням їх доказового значення.
З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому скарга в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1