Справа № 361/1793/17
Провадження № 1-кп/361/58/19
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
18 червня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів: - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0004116 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26 вересня 2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Зуївка, Харцизького р-ну, Донецької області, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, без місця реєстрації, останній час проживав в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 Гаражного кооперативу АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст.115,
ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
25 вересня 2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 , який розташований на території Гаражного кооперативу № 1 (далі - ГК № 1), що знаходиться за адресою: м. Бровари Київської області по вул. Симона Петлюри (колишня Черняховського), виявив в ньому труп ОСОБА_11 в якого побачив мобільний телефон марки «Сіменс» моделі «М-65», та вирішив його таємно викрасти.

Після цього, ОСОБА_10 в цей же час, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи настання негативних наслідків внаслідок своїх незаконних дій, шляхом вільного доступу, витягнув з кишені куртки ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Сіменс» моделі «М65», вартістю згідно висновку експерта № 19/8-04/449 від 12. 10.2016 року, 161,42 гривень та викрав його.

Органом досудового розслідування, дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_10 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не визнав та показав, що мобільного телефону марки «Siemens» моделі «М65» із кишені ОСОБА_11 не викрадав і такої марки телефону в останнього ніколи не бачив. Коли проживав у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_12 , то останній давав йому користуватись мобільним телефоном сірого кольору, якої марки на теперішній час не пам`ятає.

На його думку, надані стороною обвинувачення та дослідженні у судовому засіданні письмові докази, а саме: протокол огляду місця події від 30.09.2016 року в частині виявлення, фіксації та вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, зокрема предметів слідів папілярних ліній та слідів бурого кольору, оскільки під час огляду місця події спеціаліст слідчим не залучався, не зазначено яким способом оброблялась поверхня мобільного телефону марки «Сіменс», не вказано з якого місця на мобільному телефоні вилучені ці папілярні сліди, характер і стан поверхні корпусу телефона, вид слідів, їх кількість та розмір кожного сліду, яким чином відбулася фіксація виявлених слідів, виявлені сліди не фотографувались; протокол огляду місця події від 03.10.2016 року, оскільки в якості понятого було залучено понятого ОСОБА_12 , який є знайомим ОСОБА_10 та зацікавленою особою і на той час вже був допитаний в якості свідка у цьому кримінальному провадженні; висновок судової дактилоскопічної експертизи за № 19/4-03/1395 від 11.10.2016 року. Також зазначив, що вилучений мобільний телефон марки «Сіменс моделі М-65» у підвальному приміщенні не перевірявся на наявність чи відсутність папілярних узорів рук та не упаковувався, і не описаний за родовими ознаками. Також зазначив, що при відкритті матеріалів відповідно до вимог ч. 3 ст. 290 КПК України, органом досудового розслідування не надано йому та його захиснику доступ та можливість скопіювати речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Сіменс» і відомості в реєстрі про це відсутні, а тому мобільний телефон марки «Сіменс» має бути визнаним судом недопустимим доказом, оскільки він не був відкритий стороні захисту. Враховуючи дану обставину, висновок судової товарознавчої експертизи за № 19/8-04/449 від 12.10.2016 року також на його думку повинен бути визнаний судом недопустимим доказом. Крім цього пояснив, що згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи на вилученій його куртці чорного кольору із білими полосами, на фрагментах рушника встановлено, що генетичні ознаки крові збігаються з його ознаками крові та не збігаються з ознаками крові ОСОБА_11 . Що стосується наявності крові на правому кросівку, то це його кров від рани яку він отримав під час ремонту автомобіля у вересні 2016 року і тому він впевнений, що кров на кросівку належить тільки йому.

Вважає, що обвинувачення у вчиненні інкримінованому йому злочині є недоведеним, не підтверджується доказами, дослідженими судом безпосередньо у судових засіданнях просив виправдати його в інкримінованому йому злочині.

Незважаючи, що ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, його вина у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме по факту викрадання чужого майна (крадіжка), у ОСОБА_11 , доведена в процесі судового слідства дослідженими у судовому засіданні доказами, які надала сторона обвинувачення, а саме:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , в яких вона зазначила, що ОСОБА_11 її рідний син, який останнім часом проживав у м. Бровари Київської області. Особисто вона проживає в м. Сміла Черкаської області і її син ОСОБА_11 приблизно два роки тому назад приїздив до неї в гості. Спілкуючись з ним вона бачила в нього мобільний телефон марки «Сіменс» сірого кольору з оранжевими вставками. Цей телефон їй повернуто працівниками поліції на відповідальне зберігання. Останнім часом син телефонував їй із номера НОМЕР_2 , який записано в її записній книжці. Також син телефонував їй і з іншого оператора зв`язку, а саме НОМЕР_3 .

- показаннями в суді свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що осінню 2016 року він проживав у підвалі багатоквартирного житлового будинку розташованого по АДРЕСА_2 . Обвинуваченого ОСОБА_10 він знає із серпня 2016 року. Йому відомо, що останній на той час проживав в гаражі АДРЕСА_1 , в якому був приблизно 15 раз. Перебуваючи в гаражі ОСОБА_10 , один раз бачив в ньому і ОСОБА_11 . До нього в гараж приходили чоловіки по імені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , їхніх прізвищ він не знає. В кінці вересня 2016 року точної дати не пам`ятає, до нього в підвал будинку прийшов у нетверезому стані ОСОБА_10 та попросився разом із ним проживати декілька днів, оскільки його вигнав господар гаража в якого він його орендував. На ньому був брудний одяг, а також в нього було два мобільних телефони, яких марок вже не пам`ятає, але один із них був сірого кольору. Мобільний телефон сірого кольору ОСОБА_10 постійно ховав у підвалі будинку за трубами, звідки був і вилучений працівниками поліції. ОСОБА_10 перебуваючи з ним в підвалі будинку кудись телефонував, постійно витягував сім картки з телефону та якусь сім карту з телефону палив, яку саме і кому вона належить йому невідомо.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що

ОСОБА_11 знає близько 10-11 років, та йому відомо, що в останнього були мобільні телефони, марки яких він не пам`ятає, але один із них був сірого кольору. Пам`ятає, що один із номерів телефону у ОСОБА_11 починався на «067» і закінчувався на «29». Останній раз бачив ОСОБА_11 зранку у вересні 2016 року в гаражі ОСОБА_10 , точної дати непам`ятає.

Показання у суді потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , що у загиблого ОСОБА_11 був мобільний телефон марки «Сіменс» моделі М65» повністю спростовують твердження ОСОБА_10 про відсутність у останнього мобільного телефону марки «Сіменс».

Крім показань потерпілої і свідків, вина ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 26.09.2016 року, гаража № НОМЕР_1 , розташованого на території ГК № 1 по вул. С. Петлюри в м. Бровари та прилеглої до нього території з фототаблицею до нього, зафіксовано, що в ході огляду гаражного приміщення не було виявлено наявності в ньому належного ОСОБА_11 мобільного телефону марки «Сіменс» моделі «М65».

(т. 1 а. с. 137-151)

З протоколу огляду місця події та фототаблицею до нього від 30.09.2016 року підвального приміщення 7-го під`їзду в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , вбачається, що при огляді труб, які проходять повздовж підвального приміщення виявлено та вилучено разом з ножем із дерев`яною ручкою коричневого кольору, загальною довжиною 19 см., довжина лезо становить 9,5 см., поряд з яким на відстані 5 см. також виявлено і вилучено мобільний телефон марки «Сіменс» моделі «М65», НОМЕР_4 , без сім картки на якому було виявлено та вилучено сліди папілярних узорів пальців рук, які поміщені в паперовий конверт № 1.

(том 1 а. с. 173-178)

З висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 19/4-03/1395 від 11.10.2016 року вбачається, що виявлені та вилучені сліди папілярних узорів пальців рук з мобільного телефону марки «Сіменс» моделі «М65», є придатні для ідентифікації та залишені безіменним пальцем лівої руки та середнім пальцем лівої руки ОСОБА_10

(том 1 а. с. 186-203)

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/8-04/449 від 12.10.2016 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Сіменс» моделі «М65» без урахування вартості відсутніх комплектуючих, станом на 25.09.2016 року, при умові працездатності, могла становити 161 (сто шістдесят одну) гривню, 42 копійки.

(том 2 а. с. 24-29)

У ч. 1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтями 85 та 86 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника про визнання недопустимими доказами фактичні дані отримані під час проведення огляду місця події від 30.09.2016 року в частині виявлення, фіксації та вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, зокрема предметів слідів папілярних ліній та слідів бурого кольору та висновку судової дактилоскопічної експертизи № 19/4-03/1395 від 11.10.2016.

Слід зазначити, що огляд підвального приміщення багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 проводився 30.09.2016 року за участі двох понятих та ОСОБА_12 , вході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Сіменс» моделі «М65» на якому було виявлено та вилучено папілярні лінії, які поміщені у паперовий конверт під № 1. Огляд місця події проводився із застосуванням фотоапарата марки «Кенон», також до даного протоколу додана ілюстрована фототаблиця, де на знімку під номером 14 є зображення виявленого та вилученого мобільного телефону марки «Сіменс». В описовій частині судової дактилоскопічної експертизи № 19/4-03/1395 від 11.10.2016 року зазначено, що на дослідження надійшов паперовий конверт № 1 білого кольору, прямокутної форми, із заклеєним клапаном, на лицевій стороні якого наявні рукописні написи виконані барвником синього кольору «ОМП від 30.09.2016 м. Бровари, бульвар Незалежності, 12, вилучено: сліди папілярних ліній вилучені з поверхні мобільного телефону марки «Сіменс» поняті 1) (особистий підпис) 2) (особистий підпис) слідчий (особистий підпис). На зворотній стороні конверта будь-які написи відсутні та присутній клапан, що заклеєний клейкою речовиною, на якому присутній відтиск печатки круглої форми «СВ Головне управління МВС України в Київській області Броварський МВ». Загальна цілісність конверта не порушена, що повністю підтверджується фотознімками № 1, № 2 на ілюстрованій таблиці доданій до експертного висновку. При розпакуванні паперового конверта № 1 було вилучено один аркуш білого кольору, на який наклеєний відрізок прозорої липкої стрічки зі слідами папілярних узорів із написом «таблиця № 1 до протоколу огляду місця події від 30.09.2016 року за адресом

м. Бровари вул. Незалежності, 12». Експерт який проводив експертне дослідження попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Що стосується не залучення слідчим під час огляду місця події спеціаліста, відповідно до вимог ст. 237 КПК України слідчий може залучити для участі спеціалістів, тобто це не є обов`язком. Твердження обвинуваченого та його захисника щодо невідповідності підписів понятих на протоколі огляду місця події від 30.09.2016 із підписами понятих на паперовому конверті № 1 будь-якими належними та допустимими доказами обвинуваченим та його захисником у суді не доведено.

Доводи обвинуваченого та його захисника про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події від 03.10.2016 року, у зв`язку з тим, що під час проведення даної слідчої дії слідчим було залучено в якості понятого ОСОБА_12 , який є знайомим ОСОБА_10 та зацікавленою особою і на той час вже був допитаний в якості свідка у цьому кримінальному провадженні, є необґрунтованими. У абз. 3 п. 7 ст. 223 КПК України визначено вичерпний перелік осіб які не можуть бути понятими, а саме потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. У суді обвинуваченим не надано і судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_12 відноситься до зазначеної категорій осіб.

Також суд не може визнати недопустимим речовим доказом і вилучений 30.09.2016 року під час огляду місця події мобільний телефон марки «Сіменс» моделі М65», оскільки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань за

№ 0004116 від 26.09.2016 року прокурором 20.03.2017 року в порядку ст. 290 КПК України було надано доручення на відкриття матеріалів і в цей же день обвинуваченому ОСОБА_10 та його захиснику було оголошено про закінчення досудового розслідування та здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження, внаслідок чого надано без будь-яких обмежень доступ до матеріалів провадження та речових доказів. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами і висновки: судової дактилоскопічної експертизи за № 19/4-03/1395 від 11.10.2016 року та судової товарознавчої експертизи за № 19/8-04/449 від 12.10.2016 року.

Суд, аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, документи, а також покази потерпілої, свідків, дійшов висновку, що вони є допустимими, достовірними і достатніми для обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_10 в інкримінованому злочині передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд дійшов висновку, що доводи обвинуваченого та сторони захисту щодо недопустимості доказів є неспроможні.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 вини в інкримінованому злочині суд розцінює як один із обраних ним видів захисту своїх інтересів. Разом з тим суд вважає, що обвинувачений таким чином намагається уникнути відповідальності за вчинений злочин. На думку суду його винуватість встановлена і доведена доказами, які суд за правилами статті 94 КПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, дотримуючись принципів змагальності сторін, свободи в поданні ними доказів суду і доведеності перед судом їх переконливості, обґрунтовуючи свої висновки лише доказами, безпосередньо сприйнятими під час судового засідання, дослідив та надав їм належну оцінку в процесі судового розгляду.

Аргументи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 про те, що винуватість обвинуваченого під час судового розгляду не доведена, оскільки зібраними та наданими стороною обвинувачення доказами не можливо встановити, що саме

ОСОБА_10 здійснив крадіжку мобільного телефону, суд розцінює критично і вважає, що наведеними стороною обвинувачення доказами в їх сукупності підтверджена повністю вина обвинуваченого.

Інші посилання захисника на допущенні, як на його думку, нібито органом розслідування і прокурором норм Закону суд не приймає до уваги, оскільки оцінка дається тим доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні і надані сторонами.

Суд визнає допустимими докази, здобуті по даному провадженню, оскільки такі отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено і не знаходить в доводах захисту та обвинуваченого переконливих аргументів про необ`єктивність судового провадження та про допущення таких порушень, які перешкоджають прийняття рішення по суті.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених потерпілою ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_17 . Даних, про їх зацікавленість в ході розгляду кримінального провадження, не здобуто, їх показання об`єктивно стверджуються та узгоджуються із зібраними по провадженню та дослідженими у суді письмовими доказами документами.

Невизнання ОСОБА_10 вини в інкримінованому злочині, передбаченого

ч. 1 ст. 185 КК України, суд розцінює як один із обраних ним видів захисту своїх інтересів. Разом з тим суд вважає, що обвинувачений таким чином намагається уникнути відповідальності за вчинений злочин. На думку суду його винність встановлена і доведена доказами, які суд встановив, дослідив та надав їм належну оцінку в процесі судового розгляду.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він крадіжку мобільного телефону марки «Сіменс» у ОСОБА_11 не вчиняв, також повністю спростовуються і показаннями у суді свідка ОСОБА_12 , про те, що ОСОБА_10 один із своїх мобільних телефонів сірого кольору, проживаючи з ним у підвальному приміщенні постійно ховав за трубами. Вказаний телефон працівниками поліції в ході огляду було вилучено, а виявлені на ньому сліди папілярних узорів руки згідно висновку судово-дактилоскопічної експертизи

№ 19/4-03/1395 залишені безіменним та середнім пальцями лівої руки ОСОБА_10 .

Оцінюючи в сукупності докази, встановлені під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд дійшов висновку, що повністю доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 в тому, що він здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), такі його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за вказаною статтею.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_10 згідно обвинувального акту, обвинувачується в умисному, протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у тому, що 25 вересня 2016 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у гаражі

№ НОМЕР_5 , що знаходиться по вул. С. Петлюри у м. Бровари виникла сварка, під час якої у обвинуваченого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел направлений на протиправне заподіяння смерті останньому.

ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , діючи умисно, розуміючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, заподіяв удар кулаком в обличчя останнього, після чого взяв до рук металеву трубу, та стоячи навпроти нього наніс не менше 6-ти ударів у голову потерпілому, а саме: два - в потиличну область, два в ліву скроневу область, один на межі тім`яних областей; один в міжбрівну область, чим завдав ОСОБА_11 комплекс тілесних ушкоджень в області голови у вигляді забійних ран, вдавлених переломів лівих тім`яної та скроневої кісток, субарахноїдальних крововиливів та геморагічних забоїв головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та крововиливи в області верхньої та нижньої губ, садно в області нижньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 впав на підлогу обличчям до гори.

У подальшому, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , взяв у руку кухонного ножа, ручка якого виготовлена з двох накладок з пластмаси рожевого кольору та усвідомлюючи свої дії, умисно наніс, не менше 27 ударів в область шиї, та в проекцію ключиць, обличчя та удар в ділянку проекції тазу зліва ОСОБА_11 , який в цей час перебував у лежачому положенні.

Вказаними діями, ОСОБА_10 завдав ОСОБА_11 поверхневі колото-різані рани в області шиї, непроникаючі колото-різані поранення грудної клітини та черева, колото-різані рани на обличчі та в області лівої вушної раковини, різані рани в лівій щічній області та в проекції лівої гілки нижньої щелепи, колото-різане поранення в проекції тазу зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та 27 (двадцять сім) колото-різаних поранення на передній поверхні шиї з переходом в надключичні області та проекцію ключиць, які як небезпечні для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_10 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , взяв до рук ножа промислового виготовлення з циліндричною ручкою зі срібного металу та наніс ним 48 ударів в область передньої, бокової та задньої поверхнях грудної клітини та живота зліва ОСОБА_11 , який перебував у положенні лежачи.

Вказаними діями, ОСОБА_10 завдав ОСОБА_11 48 (сорок вісім) колото-різаних поранень на передній, боковій та задніх поверхнях грудної клітини та живота зліва, які як небезпечні для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці.

Смерть ОСОБА_11 настала від численних колото-різаних поранень шиї та тулуба з пошкодженнями крупних судин та внутрішніх органів та розвитком крововтрати, які як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України не визнав. В суді показав, що він тривалий час, проживав спільно із ОСОБА_18 в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_3 . Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_19 . Останнім часом перед ув`язненням він лише періодично проживав у квартирі своєї співмешканки, оскільки ОСОБА_18 стала проживати з іншим чоловіком, тому він впродовж останніх двох років проживав у орендованому в ОСОБА_20 гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що розташоване на території АДРЕСА_1 . 25 вересня 2016 року близько 18 години 30 хвилин до нього в гараж прийшов ОСОБА_11 .. Приблизно через 15 хвилин до гаража прийшов знайомий ОСОБА_11 по імені « ОСОБА_13 », віком близько 40-45 років, світле волосся, був одягнутий у джинсові штани синього кольору, сорочку білу із полосами та взутий у чорні туфлі. Раніше ОСОБА_13 він бачив лише один раз із ОСОБА_11 . Цей чоловік по імені ОСОБА_13 прийшов із пляшкою горілки, ємністю 0,5 л. Вказану горілку ОСОБА_13 разом із ОСОБА_11 стали розпивати вдвох в гаражі з його дозволу. Він з ними горілку не пив, а стояв в цей час біля воріт гаража та курив цигарку. Приблизно о 19 годині, під час розпиття спиртного ОСОБА_11 та ОСОБА_13 розмовляли про якісь гроші, а потім між ними виникла сварка.

В ході сварки ОСОБА_11 , перший наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_13 , після чого між ними зав`язалася бійка і вони стали один одного штовхати. Їхня бійка була у вигляді боротьби під час якої вони виражались в адресу один одного нецензурними словами.

В цей час він відійшов від них ще на декілька кроків і побачив як ОСОБА_13 повалив ОСОБА_11 на підлогу гаража, а потім швидко схопив із столу ніж та наніс ним удар останньому у правий бік в область печінки, коли той лежав на спині. Побачивши це він розгубився та вийшов повністю із гаража і відбіг в правий бік від нього на відстань приблизно 30 м., злякавшись ОСОБА_13 , оскільки в руках останнього був ніж, яким він міг також нанести і йому тілесні ушкодження, тому що став свідком конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . Відбігши від гаража він вже не бачив і не чув, що далі відбувалося в гаражі, оскільки в цей час він розмовляв по телефону, з ким на теперішній час вже не пам`ятає. ОСОБА_13 пробув після цього в гаражі ще біля 10 хвилин, а потім з пляшкою в руках з якою прийшов, вийшов із гаража та швидко пішов вліво, в напрямку центрального виходу. Як тільки ОСОБА_13 пішов, він повернувся в гараж і побачив, що в ньому напроти входу на підлозі, лежав на спині ОСОБА_11 , без ознаку життя, лише чув як виходить із нього повітря. Впритул до ОСОБА_11 не підходив і не перевіряв чи він живий, скільки було в нього тілесних ушкоджень не звернув уваги. В цей час на вулиці були вже сутінки, в гаражі електричне світло включене не було, тому він всіх деталей в гаражі не побачив. Зрозумівши, що ОСОБА_11 мертвий, він розгубився та злякався, що можуть звинуватити саме його у вбивстві останнього, оскільки тільки він був свідком виниклого конфлікту між

ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Перебуваючи в розгубленому стані він взяв ключі із тумбочки, замкнув гараж та пішов до ОСОБА_12 в підвал багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . Прийшовши до ОСОБА_12 попросив дозволу декілька днів пожити з ним в підвалі. Спочатку ОСОБА_12 не цікавився, що трапилось, а потім через деякий час сам розповів йому, що в нього «жмур», тобто труп в гаражі та запитав в нього, що робити у такому випадку. ОСОБА_12 порадив йому іти в поліцію та здаватись. В підвалі він пробув 4-ри дня, виходив з нього всього декілька разів, тікати нікуди не збирався. Свій одяг він не прав та не палив. Знаходячись у підвалі ОСОБА_12 він користувався мобільним телефоном «Самсунг», за номером НОМЕР_6 , з якого виймав сім-карту та вставляв у мобільний телефон, який давав йому ОСОБА_12 . Також пояснив, що на той час не знав, що робити і як правильно поступити, тому і не звертався до поліції. На його думку враховуючи дуже велику кількість тілесних ушкоджень, кров загиблого у будь-якому випадку потрапила б на одяг того хто тілесні ушкодження завдавав, а на його одязі крові ОСОБА_11 не виявлено. Готовий нести відповідальність за те, що не повідомив про вчинений ОСОБА_13 особливо тяжкий злочин, вбивство ОСОБА_11 , приховував цей злочин свідомо, оскільки боявся, що будуть звинувачувати його у цьому вбивстві. Також пояснив, що згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи на вилученій його куртці чорного кольору із білими полосами, на фрагментах рушника встановлено, що генетичні ознаки крові збігаються з його ознаками крові та не збігаються ознаками крові ОСОБА_11 . Що стосується наявності крові на правому кросівку, то це його кров від рани яку він отримав під час ремонту автомобіля у вересні 2016 року і тому він впевнений, що кров на кросівку належить тільки йому.

Вважає, що обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є недоведеним, не підтверджується доказами, дослідженими судом безпосередньо у судових засіданнях, просив виправдати його звільнивши із-під варти в залі суду, а цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_11 не вбивав.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, сторона обвинувачення покладається на досліджені судом докази, а саме показання: потерпілої ОСОБА_8 , свідків: ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , судово-медичного експерта ОСОБА_23 , протоколи огляду місця події від 26.09. та 30.09.2016 року, висновки: судово-медичних експертиз №№ 341, 30/341 від 19.12.2016 року, судово-медичних цитологічних експертиз №№ 161/ц, 162/ц, 164/ц, 165/ц від 28.10.2016 року, судово-медичних імунологічних експертиз №№ 255, 254 від 12.12.2016 року, судово-медичних криміналістичних експертиз №№ 181-мк від 05.12.2016 року, 182-мк від 07.12.2016 року, 184-мк від 12.12.2016 року, 185мк від 14.12.2016 року, протокол негласної слідчої розшукової дії (далі-НСРД), стенограму, довідку за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_24 , яка користується мобільним телефоном номер НОМЕР_7 , роздруківки телефонних з`єднань абонентів операторів мобільного зв`язку, отриманих на підставі ухвал про тимчасовий доступ до речей і документів.

В суді потерпіла ОСОБА_8 , показала, що її рідний син ОСОБА_11 останнім часом проживав у м. Бровари з яким вона постійно спілкувалась по телефону. В ході розмов син говорив їй, що в нього є товариш по імені ОСОБА_25 . По характеру її син не конфліктний, трудолюбивий, були випадки, що він телефонував їй і в стані алкогольного сп`яніння. Про вбивство сина дізналася від працівників поліції. Вважає, що ОСОБА_10 був співучасником вбивства її сина. Цивільний позов підтримує та просить його задовольнити.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що ОСОБА_10 протягом 2,5 років орендував у нього гараж № НОМЕР_1 в ГК № 1, що знаходиться по вул. С. Петлюри в м. Бровари в якому останнім часом і проживав. У вересні 2016 році він був проїздом поблизу гаражного кооперативу і зайшов до свого гаража, який був замкнутий. Відкривши гараж, побачив на підлозі труп чоловіка, який лежав на спині, ногами до виходу. Светр на трупі був задраний і він побачив рани на животі. Подумавши, що то ОСОБА_10 і викликав поліцію. Про обставини вбивства ОСОБА_11 йому не відомо.

Свідок ОСОБА_17 у суді показав, що знає ОСОБА_11 протягом 10-11 років, як не конфліктного чоловіка. ОСОБА_10 знає близько 5-6 років. На його думку ОСОБА_10 конфліктний, і не конфліктний, в стані сп`яніння може лягти спати, а може бути, що його «клинить» і він стає агресивним. Але агресії щодо ОСОБА_11 у

ОСОБА_10 в його присутності не було. ОСОБА_11 не скаржився йому на конфлікти із ОСОБА_10 . Про обставини вбивства ОСОБА_11 йому не відомо.

Свідок ОСОБА_12 , суду показав, що осінню 2016 року, він проживав у підвалі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 . Обвинуваченого ОСОБА_10 знає із серпня 2016 року, який останній часом проживав в гаражі в АДРЕСА_1 , де він був приблизно 15 разів. Перебуваючи в гаражі ОСОБА_10 один раз бачив і ОСОБА_11 . До ОСОБА_10 в гараж приходили чоловіки по імені: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , їхніх прізвищ не знає. Наприкінці вересня 2016 року до нього в підвал в стані алкогольного сп`яніння прийшов ОСОБА_10 та повідомив, що його вигнав хазяїн гаража і попросився декілька днів пожити з ним. У нього була брудна куртка та штани, тому наступного дня, щоб випрати, замочив їх у тазику, звідки ці речі і вилучили працівники поліції. Крові на куртці та штанах ОСОБА_10 він не бачив. Він дав ОСОБА_10 свою куртку, яку не пам`ятає, светр та штани. У підвальному приміщенні ОСОБА_10 пробув 3-4 дні. За два чи один день до затримання виходив здавати метал із міді. Вони разом з ним протягом цих днів вживали алкогольні напої. Про вбивство ОСОБА_11 йому ОСОБА_10 не розповідав. В один із днів коли ОСОБА_10 перебував у підвалі до нього хтось приїжджав на автомобілі та давав останньому якісь гроші. В день затримання ОСОБА_10 працівниками поліції, останній поводив себе неадекватно, почав палити одіяла та ще якісь речі з підвалу, при цьому щось говорив про Бога та бісів. Навіщо палив речі не пояснював. Також палив сім-карту від телефона. Таку поведінку ОСОБА_10 він пов`язує із станом сп`яніння. У обвинуваченого з собою був телефон марки «Нокіа» чорного кольору (розкладушка) та ще якийсь мобільний телефон сірого кольору, моделі не пам`ятає. Перебуваючи у підвалі, ОСОБА_10 комусь телефонував. В той момент коли прийшли працівники поліції вони спали. При появі працівників поліції ОСОБА_10 запитав куди йому бігти, тому що «жмур». Фразу «на мені висить жмур» ОСОБА_10 не говорив. В подальшому працівники поліції затримали ОСОБА_10 та затримали і його. Під час огляду місця події він знаходився у підвальному приміщенні. Працівники поліції під час цього огляду вилучили штани, куртку, які замочував ОСОБА_10 , телефон «Нокіа» та ще мобільний телефон сірого кольору, який останній ховав за трубами у підвалі де вони проживали. Від працівників поліції він дізнався, що ОСОБА_10 підозрювається у вбивстві ОСОБА_26 . В подальшому 03.10.2016 року біля одного з гаражів на території гаражного кооперативу він знайшов спортивну кофту, куртку та ключі від гаража ОСОБА_10 про що повідомив слідчого. Знайдені ним речі були вилучені слідчим. ОСОБА_10 може охарактеризувати як нормальну, спокійну людину. Вживав разом з ним алкогольні напої. Агресивних дій з боку ОСОБА_10 не помічав.

Щодо обставин вбивства ОСОБА_11 йому нічого невідомо. Вважає, що

ОСОБА_10 не міг вбити ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_27 , суду, показав, що ОСОБА_10 є його кумом. Знає його близько 13 років. В один із днів, осінню 2016 року йому зателефонував ОСОБА_10 та попросив грошей. Вони зустрілись в районі дитячої поліклініки розташованої по бульвару Незалежності в м. Бровари і він дав ОСОБА_10 100 грн. Навіщо йому гроші ОСОБА_10 не говорив. Останнім часом з ОСОБА_10 майже не спілкувався. Коло знайомих та друзів останнього йому невідомо. Про те, що ОСОБА_10 підозрюється у вбивстві людини дізнався від працівників поліції. Про обставини вбивства ОСОБА_11 йому нічого не відомо і ОСОБА_10 йому з цього приводу нічого не розповідав.

Свідок ОСОБА_28 у суді пояснив, що ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_29 » знав приблизно 8 місяців з яким перебував у добрих відносинах. Останній раз бачив ОСОБА_11 25.09.2016 року, оскільки зранку вдвох в смт. Калинівка Броварського району Київської області перевозили землю. Він не бачив, щоб ОСОБА_11 та ОСОБА_10 конфліктували між собою. По характеру ОСОБА_11 не конфліктний навіть коли знаходився в стані алкогольного сп`яніння. З ОСОБА_10 його познайомив

ОСОБА_11 . ОСОБА_10 випивав, агресивності в останнього він не помічав. Про обставини вбивства ОСОБА_11 йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що проживала із обвинуваченим ОСОБА_10 у цивільному шлюбі 18 років. Мають спільного сина, який на даний час вже повнолітній. У вересні 2016 року їй зателефонували працівники поліції та попросили приїхати в ГК № 1, що розташований по вул. С.Петлюри у м. Бровари на впізнання трупа. Приїхавши до гаража № НОМЕР_1 , всередині якого вона побачила труп особи чоловічої статі, який лежав на спині, ногами до виходу з гаража, обличчя було все в пораненнях. Вона повідомила поліції, що то не ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 спілкуючись з нею по телефону неодноразово запевняв її, що

ОСОБА_11 він не вбивав, а зробив це знайомий ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_13 . З приводу телефонної розмови з ОСОБА_27 , що начебто їй відомо про обставини вбивства ОСОБА_11 зі слів ОСОБА_10 вона сказала на емоціях, оскільки була присутньою по запрошенню працівниками поліції в гаражі при впізнанні особи загиблого. Крім цього, знаходячись у відділі поліції під час її допиту працівники поліції повідомили їй, що ОСОБА_10 та його знайомого було доставлено у відділ поліції і їх підозрюють у вчиненні вбивства ОСОБА_11 . Особисто ОСОБА_11 та чоловіка по імені ОСОБА_13 не знає. Про обставини вбивства їй нічого не відомо.

Охарактеризувала ОСОБА_10 як добру, працьовиту людину, яка завжди всім допомагає. Останнім часом ОСОБА_10 проживав у гаражі в якому працював, оскільки займався ремонтом автомобілів.

Таким чином, показання у суді потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , не суперечать один одному і не підтверджують факт причетності ОСОБА_10 до вбивства ОСОБА_11 . Крім того, показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_12 , ОСОБА_30 підтверджують лише тільки наявність трупа ОСОБА_11 в гаражі, який орендував ОСОБА_10 .

Оцінюючи вищенаведені показання свідків та потерпілої, суд констатує, що жоден з вказаних осіб не навів даних про об`єктивну обгрунтованність участі обвинуваченого у вчиненому умисному вбивстві, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті

ОСОБА_11 .

Крім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_10 стороною обвинувачення були надані і письмові докази.

(том 1 а. с. 137-151)

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 341 від 19.12.2016 року, трупа ОСОБА_11 виявлено: шість забійних ран на волосистій частині голови та обличчі, два вдавлених переломи кісток склепіння черепа, 27 колото-різаних поранень на передній поверхні шиї з переходом в надключичні області та в проекцію ключиць, 15 з яких є глибокими, 48 колото-різаних поранень на передній, боковій та задній поверхнях грудної клітини та живота зліва, більшість яких є проникаючими. Смерть ОСОБА_11 настала від численних колото-різаних поранень шиї та тулуба з пошкодженнями крупних судин та внутрішніх органів та розвитком крововтрати. Зазначені численні пошкодження, як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Комплекс тілесних ушкоджень в області голови у вигляді забійних ран, вдавлених переломів лівих тім`яної та скроневої кісток, субарахноїдальних крововиливів та геморагічних забоїв головного мозку відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Поверхневі колото-різані рани в області шиї, непроникаючі колото-різані поранення грудної клітини та черева, колото-різані рани на обличчі та в області лівої вушної раковини, різані рани в лівій щічній області та проекції лівої гілки нижньої щелепи, колото-різане поранення в проекції тазу зліва, як кожне окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, крововиливи та садно відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 27 колото-різаних поранень на передній поверхі шиї, колото-різані рани на обличчі та в області лівої вушної раковини, різані рани в лівій щічній області та в проекції лівої гілки нижньої щелепи, колото-різане поранення в проекції тазу зліва утворились прижиттєво, в короткий проміжок часу, від дії одностороннє-гострого, колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину та лезо; найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка в ранах становила від 1,1 см. до 5,9 см.48 колото-різаних поранень на передній, боковій та задній поверхнях грудної клітини та живота зліва утворились прижиттєво, в короткий проміжок часу, від дії одностороннє-гострого, колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину та лезо; найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка в ранах становила від 0,4 см. до 0,5 см. Комплекс тілесних ушкоджень в області голови у вигляді забійних ран, вдавлених переломів лівих тім`яної та скроневої кісток, субарахноїдальних крововиливів та геморагічних забоїв головного мозку виник прижиттєво, в короткий проміжок часу, від не менш ніж шести дій тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, розмірами не менше 0,8x2 см. Крововиливи в області верхньої та нижньої губ, садно в області нижньої губи утворились прижиттєво, від дії тупого предмету.
(том 1 а. с. 153-160)
З висновку судово-медичної експертизи № 30/341 від 19.12.2016 року, вбачається, що будь-яких тілесних ушкоджень, які б могли свідчити про захист від ударів, що наносились, на трупі ОСОБА_11 не виявлено. В крові Трупа ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,50%о, що при житті могло відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Враховуючи характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_11 вказаних при обставинах, ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту, могли утворитись: крововиливи в області верхньої та нижньої губ, садно в області нижньої губи - від удару кулаком в обличчя; колото-різане поранення в проекції тазу зліва - від одного удару ножем в ліву половину тулуба (враховуючи параметри ножа, вказані підозрюваним). Будь-які обставини утворення інших тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , а саме, ушкодження в області голови, шиї, грудної клітини та черева, у протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 не вказані.
(том 1 а. с. 170-172)
Допитана у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_23 повністю підтримала надані суду нею висновки судово-медичних експертиз №№ 341, 30/341 від 19.12.2016 року, та роз`яснила їх, дала відповіді на запитання учасників судового процесу. Зокрема роз`яснила, що тілесні ушкодження на передній частині тіла ОСОБА_11 нанесені коли останній знаходився в лежачому положенні обличчям до верху, трохи більше лежав на правому боці, оскільки на лівому боці тілесних ушкоджень більше. Вважає, що ці тілесні ушкодження наносились ОСОБА_11 правою рукою. Що стосується забійних ран на задній частині голови та потиличній області голови то вони не могли утворитись в лежачому положенні на спині ОСОБА_11 , тому вона допускає, що ці рани останній отримав коли він знаходився у вертикальному положенні. Всі тілесні ушкодження ОСОБА_11 отримав в короткий проміжок часу протягом 15-20 хвилин, максимум 30 хвилин. Колото-різане поранення в проекції тазу зліва, від якого відходить раньовий канал в м`які тканини відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`ям по відношенню до живих осіб, воно могло утворитись одним із перших, враховуючи його ступінь тяжкості ОСОБА_11 міг здійснювати активні рухи, оскільки не були пошкоджені життєво важливі органи. Після нанесення ран в області голови, шиї, грудної клітини, живота смерть ОСОБА_11 наступила відразу. Після нанесення цих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 у особи, що наносила ці тілесні ушкодження на одязі та руках повинна бути кров ОСОБА_11 . Стан сп`яніння ОСОБА_11 становив 3,5%о - це сильна ступінь сп`яніння, фактично крайня ступінь перед алкогольним отруєнням. Медичне освідування

ОСОБА_10 на предмет вживання алкоголю не проводилось.

З висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 162/ц від 28.10.2016 року, вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні двох ножів, на клинках, знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не вдалось в зв`язку з відсутністю клітин крові. Враховуючи одержані результати дослідження та групову характеристику крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку: кров, що знайдена на клинках двох ножів могла походити від особи (осіб) в крові (яких) знаходяться антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_11 . Домішок крові на клинках двох ножів від підозрюваного ОСОБА_10 не виключається.

(том 1 а. с. 210-214)

З висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 161/ц від 28.10.2016 року, встановлено, що одержані дослідження та групу крові потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 162 від 28.10.2016 року вказують, що кров знайдена на клинку кухонного ножа могла походити від потерпілого ОСОБА_11 . Домішок крові на клинку кухонного ножа від підозрюваного ОСОБА_10 також не виключається.

(том 1 а. с. 215-219)

З висновку судово-медичної цитологічної експертизи від 25.10.2016 року № 163/ц, вбачається, що на дослідженому ножі, вилученого 30.09.2016 року під час огляду місця події у підвальному приміщенні під`їзду АДРЕСА_4 , при судово-цитологічному дослідженні клинка ножа кров та епітеліальні клітини, придатні для цитологічного дослідження, не знайдені; при судово-цитологічному дослідженні ручки ножа кров та білок людини не знайдені.
(том 1 а. с. 207-209).

З висновку судово-медичних цитологічних експертиз №№ 164/ц, 165/ц від 28.10.2016 року, вбачається, що одержані дослідження та групу крові потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 162 від 28.10.2016 року вказують, що кров знайдена на металевій палиці та фрагменті металевої арматури могла походити від потерпілого ОСОБА_11 . Домішок крові на металевій палиці, фрагменті металевої арматури від підозрюваного ОСОБА_10 також не виключається.

(том 1 а. с. 220-223, 225-228)

З висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 168/ц від 24.10.2016 року, встановлено, що в результаті дослідження піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 кров та епітеліальні клітини, придатні для цитологічного дослідження не знайдені;
(том 1 а. с. 204-206)

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 247 від 23.11.2016 року на змивах з правої і лівої руки ОСОБА_10 вилучених на марлеві тампони, кров не виявлено.

(том. 1 а. с. 229)

З висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 255 від 01.12.2016 року, вбачається, що на фрагментах рушника 1, 2 (об`єкти №№1-10), вилученого із приміщення гаража при огляді місця події, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові, в об`єктах №№ 1,4,5,8-10 кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 .

Однак, неможливо виключити в цих об`єктах домішок крові ОСОБА_10 у випадку наявності в нього пошкоджень, супроводжуючою кровотечею.

При встановленні групової належності крові, в об`єктах №№ 2,3,6,7, виявлено антиген Н, що не виключає можливість походження цих слідів крові від ОСОБА_10

(том 1 а. с. 235-236)

З висновку судово-медичної експертизи № 253 від 06.12.2016 року, вбачається, що на спортивній кофті, вилученої в підвальному приміщенні під`їзду № 7 будинку АДРЕСА_2 і кросівок вилучених у ОСОБА_10 виявлена кров, видова належність якої не встановлена у зв`язку з тим, що не отримано позитивний результат, що можливо пояснити малою кількістю і можливою денатурацією білків крові в цих слідах. На спортивній кофті в об`єктах №№ 2,5-8, кров не виявлено.

(том 1 а. с. 237-238)

З висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 254 від 12.12.2016 року, вбачається, що на речових доказах: на кофті, в об`єктах №№ 1-8, на джинсових штанах, в об`єктах №№ 9,12,14-19, на тенісці, в об`єктах №№ 23,26,27, вилучених в приміщенні гаража під час огляду місця події, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові на кофті, в об`єкті № 7, встановлена група В з ізогемагглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н, на кофті, в об`єктах №№ 1-6,8 виявлено антиген В і Н, на джинсових штанах, в об`єктах №№ 9,12,19, на тенісці, в об`єктах №№ 23, 26,27, виявлено антиген В, тому ці сліди крові можуть походити від ОСОБА_11 .

Оскільки антиген Н властивий крові ОСОБА_10 , не можливо виключити можливість присутності на кофті, в об`єктах №№ 1-8, крові самого ОСОБА_10 в якості домішку, у випадку наявності в нього пошкоджень, супроводжуючою кровотечею.

(том 1 а. с. 239-241)

Допитана у суді судово-медичний експерт-імунолог ОСОБА_31 повністю підтримала надані суду нею висновки судово-медичних експертиз №№ 247, від 23.11.2016, 253 від 06.12.2016, 254 від 12.12.2016, 255 від 01.12.2016, та роз`яснила їх, дала відповіді на запитання учасників судового процесу. Зокрема роз`яснила, що провести додаткове дослідження виявлених слідів крові на кросівках вилучених у ОСОБА_10 неможливо, оскільки кросівки доставлені на дослідження в неналежному стані, білки крові в цих слідах денатурували, тобто зіпсувались, тому ці сліди не придатні для дослідження і не можливо по них провести ідентифікацію слідів крові кому вона належить. Оскільки сліди крові на кросівках денатурували, тому на її думку проводити будь-які додаткові експертизи щоб ці сліди крові ідентифікувати не доцільно, а тому кому належить кров виявлена в кросівках встановити не представилось можливим.

Висновки судово-медичних, цитологічних, імунологічних експертиз №№ 161/ц, 162/ц, 163/ц, 164/ц 165/ц, 168/ц, 253, 254, 255, щодо встановлення групової належності крові та походження виявлених слідів крові на досліджених ножах, фрагментах металевої палиці, арматури, спортивній кофті, кросівок, кофті, джинсових штанах, тенісці, фрагментах рушника, не містять чітких висновків, що зазначені сліди крові на цих предметах та одязі належать ОСОБА_10 , тому суд розцінює такі висновки як припущення. Зазначені вище висновки судових експертиз, суд не може покласти в основу обвинувачення
ОСОБА_10 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Крім цього згідно висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 168/ц в результаті дослідження піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 крові та епітеліальних клітин не знайдено.
З висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 181-мк від 05.12.2016 року клаптів шкіри, склепіння черепа та ножа вилученого із гаража № НОМЕР_1 розташованого на території ГК № 1 по вул. С. Петлюри у м. Бровари під час огляду місця пригоди, вбачається, що на клапті шкіри № 2 з передньої поверхні шиї виявлено 27 колото-різаних ушкоджень, з яких: п`ятнадцять наскрізних, вісім не наскрізних та чотири частково наскрізних, які виникли від дії одностороннє-гостро колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,1 см. та лезо; на клапті шкіри № 4 з передньої поверхні живота виявлено 17 колото-різаних ушкоджень, з яких 16 наскрізних ушкоджень та одне не наскрізне ушкодження. Виникнення виявлених ушкоджень від дій наданого на дослідження ножа на клапті шкіри № 2 з передньої поверхні шиї не виключається, а виникнення виявлених ушкоджень від дій наданого на дослідження ножа шкіри № 4 з передньої поверхні живота виключається.

(том 1 а. с. 242-244)

З висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 182-мк від 07.12.2016 року клаптів шкіри, склепіння черепа та ножів № 1, № 2 вилучених із гаража № НОМЕР_1 розташованого на території ГК АДРЕСА_1 під час огляду місця пригоди, вбачається, що виникнення виявлених ушкоджень від дій наданого на дослідження ножа № 1 на клапті шкіри № 2 з передньої поверхні шиї не виключається, на клапті шкіри

№ 4 з передньої поверхні живота виключається, а виникнення виявлених ушкоджень від дій наданого на дослідження ножа шкіри № 4 з передньої поверхні живота виключається; виникнення виявлених ушкоджень від дій наданого на дослідження ножа № 2 на клапті шкіри № 2 з передньої поверхні шиї виключається, на клапті шкіри № 4 з передньої поверхні живота не виключається при умові занурення клинка ножа на глибину до 3 см.

(том 1 а. с. 245-247)

З висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 184-мк від 12.12.2016 року клаптів шкіри, склепіння черепа та металевої труби вилученої із гаража № НОМЕР_1 розташованого на території ГК АДРЕСА_1 під час огляду місця пригоди, вбачається, що на клапті шкіри № 1 з потиличної області ОСОБА_11 виявлено два наскрізних ушкодження з ознаками забитих та на клапті шкіри № 3 з скроневої області зліва виявлено два ушкодження з ознаками забитих одне наскрізне, друге не наскрізне. Виникнення виявлених ушкодження № 1 на клапті шкіри № 1 з потиличної області та ушкодження № 1 на клапті шкіри № 3 з скроневої області зліва, від дій металевої труби не виключається; виникнення виявленого ушкодження № 2 на клапті шкіри № 1 з потиличної області та ушкодження № 2 на клапті шкіри № 3 з скроневої області зліва від дій металевої труби не виключається; виникнення виявленого ушкодження № 1 на склепінні черепа від дії металевої труби виключається, ушкодження № 2 від дій металевої труби не виключається.

(том 1 а. с. 248-250)

З висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 185-мк від 14.12.2016 року клаптів шкіри, склепіння черепа та арматури вилученої із гаража № НОМЕР_1 розташованого на території ГК № 1 по вул. С. Петлюри, у м. Бровари під час огляду місця пригоди, вбачається, що виникнення виявлених ушкодження № 1 на клапті шкіри № 1 з потиличної області та ушкодження № 1 на клапті шкіри № 3 з скроневої області зліва від дій одного з кінців арматури не виключається; виникнення виявлених ушкодження № 2 на клапті шкіри № 1 з потиличної області та ушкодження № 2 на клапті шкіри № 3 з скроневої області зліва від дій арматури не виключається; виникнення виявленого ушкодження № 1 на склепінні черепа від дій арматури виключається, ушкодження № 2 від дій арматури не виключається.

(том 2 а. с. 4-6)

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/7-СЕ/17 від 07.03.2017 року встановлено, що генетичні ознаки крові на фрагменті рушника (об`єкт № 18) вилученого з гаража № НОМЕР_1 , розташованого на території ГК № 1, що знаходиться по

вул. С. Петлюри у м. Бровари змішані і містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_11 і ОСОБА_10 .

Генетичні ознаки крові на куртці (об`єкт № 4), кофті (об`єкт №7), поверхнях клинків трьох ножів (об`єкти №№ 23-25), кросівках (об`єкти №№ 28-30) не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

На кросівках (об`єкти №№ 31-33) крові людини не виявлено, у зв`язку з чим молекулярно-генетичне дослідження цих об`єктів не проводилось.

Генетичні ознаки крові на куртці (об`єкти №№ 3,5) та фрагментах рушника (об`єкти №№ 20, 21) збігаються між собою і збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 і не збігаються з ознаками зразка крові ОСОБА_11 . Походження крові в об`єктах №№ 3,5,20,21 від ОСОБА_11 виключається.

Генетичні ознаки крові на кофті (об`єкти №№ 6,8-10), штанах (об`єкти №№ 11-14), футболці (об`єкти №№ 15-17), фрагментах рушника (об`єкти) №№ 19,22), поверхнях труби (об`єкт № 26) та арматури (об`єкт № 27) збігаються між собою і збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 і не збігаються з ознаками зразка крові ОСОБА_10

(том 2 а. с. 77-111)

З протоколу огляду місця події з ілюстрованою фототаблицею до нього від 26.09.2016 року, вбачається, що в оглянутому гаражі № НОМЕР_1 розташованого на території ГК № 1,

по вул. С. Петлюри у м. Бровари, виявлено труп ОСОБА_11 з численними тілесними ушкодженнями. Крім цього було вилучено пляшку скляну, з написом «Розчин бриліантовий, зелений», чашку, рушник білого кольору та фрагмент марлі з плямами бурого кольору, запчастину до радіоелектроніки, кухонний ніж з пластиковою рукояткою синього кольору перемотаною ізолюючою стрічкою червоного кольору та плямами бурого кольору на лезі ножа, металевий та кухонний ножі, чотири недопалки з-під цигарок, «Парламент» та два недопалка з під цигарок «Прилуки», ватну паличку із змивом речовини бурого кольору, 10 папілярних ліній руки, які не придатні для ідентифікації, ключі від автомобіля, саморобний навісний замок, пляшку з-під горілки «Олександрія», металеву трубу, діаметром 15 мм. зі слідами речовини бурого кольору, металевий лом зі слідами речовини бурого кольору, дві чоловічі сорочки та джинсові штани. Згідно висновків судових експертиз при дослідженні вище зазначених предметів та речей жодних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_10 до вбивства ОСОБА_26 не встановлено. Також не виявлено на вилучених ножах та металевій трубі і слідів папілярних узорів рук, які б належали ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 401 від 05.10.2016 року, встановленого, що ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, а також під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього не виявлено, в стані фізіологічного афекту чи іншому ефектному стані, який міг би вплинути на його свідомість не перебував та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує, але страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та потребує лікування від алкогольної залежності, протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

(том 2 а. с. 57-58)

До закінчення судового слідства, клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло. В судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України.

Стороною захисту в спростування винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1. ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України зазначалися докази, а саме: показання: потерпілої ОСОБА_8 , в частині, що вона не впевнена який саме був телефон у її сина; свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , які характеризують ОСОБА_10 з позитивної сторони, і що вони не були очевидцями вбивства ОСОБА_11 та крадіжки мобільного телефону. Про вказані факти їм відомо від працівників поліції. Також було зазначено про розбіжність в показаннях ОСОБА_12 щодо стану вилучених в підвальному приміщенні одягу: кофти, куртки, джинсових штанів. Висновки судових експертиз, які досліджувалися в суді будь яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_10 у вбивстві ОСОБА_11 відсутні.

Обвинувачений та його захисник просили ухвалити виправдовувальний вирок.

Суд не може визнати належними та достовірними докази надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_10 в умисному вбивстві, ОСОБА_11 , оскільки вони не несуть у собі прямих і опосередкованих доказів того, що ОСОБА_10 скоїв інкримінований йому злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України. Також не можуть бути належними доказами і телефонні розмови між ОСОБА_24 з

ОСОБА_27 та ОСОБА_10 отриманих внаслідок проведення негласної (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж і не несуть в собі ніякої достовірної інформації про те, що останній вчинив вбивство

ОСОБА_11 . Сам ОСОБА_10 під час цих розмов неодноразово стверджував, що ОСОБА_26 він не вбивав. Всі надані стороною обвинувачення докази жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_10 до вбивства ОСОБА_11 , а підтверджують лише тільки факт, що ОСОБА_10 перебував у гаражному приміщенні, де був виявлений труп ОСОБА_11 .

Аналіз стороною обвинувачення поведінки ОСОБА_10 після того як було вбито ОСОБА_11 , та його вислову при появі працівників поліції в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 «куди йому бігти, тому що «жмур», а також, що останній за характеристикою ОСОБА_24 в стані алкогольного сп`яніння може дебоширити та деяких розбіжностей в показаннях ОСОБА_12 з приводу в якому стані до нього в підвальне приміщення будинку прийшов ОСОБА_10 не містить підтвердження участі останнього у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тому суд також розцінює цей аналіз прокурора як припущення.

При дослідженні доказів, зібраних у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, судом встановлено, що стороною обвинувачення в судовому засіданні, всупереч ст. 92 КПК України, не доведено, що ОСОБА_10 скоїв умисне вбивство ОСОБА_11 .

Суд, відповідно до вимог норми ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про необхідність прийняття процесуального рішення про недоведеність, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_10 є склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

(ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України).

Суд вважає, що докази, на які сторона обвинувачення, як на підставу доведеності вини ОСОБА_10 не доводять, а спростовують вину обвинуваченого та не являються достатніми для визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У ст. 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а в ст. 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 3 від 04.06.93; № 12 від 03.12.97; № 6 від 30.05.2008), роз`яснено, що всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно із ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені.

Виправдувальний вирок згідно із ч. 1 ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків обвинувачення, кожен з яких не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_10 умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а також неможливість спростування виправдувальних показань обвинуваченого, письмових доказів, суд відповідно до ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинуваченого ОСОБА_10 і приходить до загального висновку про відсутність в його діях, інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_10 повністю доведена винуватість у скоєнні ним таємного викрадання чужого майна (крадіжка), суд обираючи обвинуваченому покарання, керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України. А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує сукупність всіх наведених обставин вчинення злочину, суспільну небезпеку скоєного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, межі санкцій ч. 1 ст. 185 КК України, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, без місця реєстрації,не має постійного місця проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Тому суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_10 не можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 10 ст. 56 КПК України передбачено, що потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час підготовчої частини судового розгляду потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, у якому вона просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на її користь майнову шкоду в сумі 13630 гривень 70 копійок, яка складається з понесених витрат пов`язаних з похованням сина ОСОБА_11 , організації поминального обіду. Також просила стягнути і моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, яка полягає в моральних стражданнях , які вона зазнала внаслідок смерті її сина.

Обвинувачений ОСОБА_10 заявлений позов ОСОБА_8 у суді не визнав та пояснив, що він не має ніякого відношення до вбивства сина потерпілої ОСОБА_8 . Оскільки він не є причетним до смерті ОСОБА_11 , просив суд у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України під час судового розгляду не доведена, тому цивільний позов заявлений ОСОБА_8 відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України підлягає залишенню без розгляду.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави передбачені ст. 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судових експертиз, оскільки вина ОСОБА_10 в умисному вбивстві ОСОБА_11 не доведена, тому процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/7-СЕ/17, суд покладає за рахунок держави.

30.09.2016 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався під час досудового розслідування і судового розгляду.З урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченого, суд на підставі ст. 179 КПК України та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_10 , а також заяву ОСОБА_18 , яка не заперечує щодо постійного проживання і реєстрації обвинуваченого в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_3 , суд дійшов висновку за необхідне до набрання вироком законної сили, змінити передбачений ст. 176 КПК України застосований ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього зобов`язання на цей період не відлучатися з м. Бровари та Броварського району Київської області без дозволу суду.

Враховуючи, що ОСОБА_10 перебуває під вартою з 30.09.2016 року, строк дії якого йому продовжувався, а також, що положення Закону України № 2046-VІІІ від

18 травня 2017 року «Про внесення змін до КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» погіршують становище обвинувачених, з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, він зворотної дії в часі не має, тому суд застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, з урахуванням правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, зараховує в строк відбування покарання ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 30.09.2016 року по день ухвалення вироку включно, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та виправдати в зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього злочину.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 30 вересня 2016 року, за правилами ст. 72 КК України, зарахувавши йому в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 30.09.2016 по 18.06.2019 року (по день ухвалення вироку), що становить 2 (два) роки 8 місяців 18 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 5 (п`ять) років 5 місяців 6 днів та вважати призначене покарання повністю відбутим.

Міру запобіжного заходу, засудженому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили - тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - змінити на особисте зобов`язання, та зобов`язати його на цей період не відлучатися з м. Бровари та Броварського району Київської області без дозволу суду, негайно звільнивши його з під варти в залі суду після проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зуївка, Харцизьського району, Донецької області, без реєстрації місця проживання, проживаючого в АДРЕСА_5 на користь держави процесуальні витрати:

- за проведення судово-дактилоскопічної експертизи за № 19/4-03/1395 від 11.10.2016 року в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень 50 копійок;

- за проведення судової-товарознавчої дактилоскопічної експертизи за № 19/8-04/449 від 12.10.2016 року в розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 копійок;

Процесуальні витрати понесені на залучення експерта при проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/7-СЕ/17 від 07.03.2017 року в розмірі 10584 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривень 80 копійок відшкодувати за рахунок Державного бюджету України.

Речові докази: диск DVD-R на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , сліди папілярних ліній рук, що зберігається в матеріалах провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання; металевий лом, металева палиця, ніж із РБК, два ножа з РБК, два фрагмента рушника білого кольору, чоловічі штани, футболка та кофта вилучені під час огляду місця події від 26.09.2016 року, куртка чорного кольору з білими смужками вилучена під час огляду місця події від 30.09.2016 року, зв`язка ключів, олімпійка чорного кольору вилучені під час огляду місця події від 03.10.2016 року, кросівки чорного кольору з написом «Адідас», що зберігаються в кімнаті речових доказів Броварського ВП ГУНП в Київській області після набрання вироком законної сили - знищити.
Речові докази: мобільний телефон марки «Сіменс» моделі М-65» вважати повернутим потерпілій ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили дозволити їй ним користуватись та розпоряджатись.

Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3