Справа № 351/2880/18
Провадження № 1-кп/351/50/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження №0000290 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина, згідно ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , приблизно о 23:00 год. 24.11.2018р., з метою вчинення крадіжки товарно-матеріальних цінностей, знаходячись на території господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_6 , де через відчинені ворота проник до середини гаражного приміщення.

Після чого, будучи переконаним що за його діями не спостерігають сторонні особи, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із столу гаражного приміщення, таємно викрав бувшу у користуванні бензопилу марки «Stihl MS260» вартістю 6567 грн. та бувший у користуванні електричний рубанок марки «NUPOWER EVOLUTION» вартістю 689 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 7 256 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав та вказав, що потерпілий ОСОБА_6 був винен його померлому батькові деревяні конструкції. У зв`язку із тим, що потерпілий не повертав дані деревяні конструкції, він вирішив викрасти речі, які належали потерпілому ОСОБА_6 , щоб змусити останнього виконати боргові зобовязання. Для цього, проник через незачинені ворота до гаражного приміщення та викрав бензопилу і рубанок, які переніс до свого місця проживання. На даний час усвідомив неправомірність свого вчинку у якому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив суд суворо не карати.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.3 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_5 , є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті, по місцю проживання характеризується позитивно.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено середню ймовірність вчинення повторного злочину, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи зазначені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, з урахуванням особи обвинуваченого та інших обставин справи, зокрема позиції потерпілого, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 основне покарання за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, а саме перейти до іншого більш м"якого виду основного покарання не зазаначеного в санкції даної статті, а саме призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді арешту.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 .

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирався.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта, у зв`язку із проведенням експертизи: № 4.3-638/18 від 07.12.2018р. в сумі 715,00 грн.

Речові докази:

бензопилу марки «Stihl MS260» та електричний рубанок марки «NUPOWER EVOLUTION», які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 , як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1