Номер провадження: 11-кп/813/225/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 )
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 на вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 05 жовтня 2017 року,відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, яка має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює менеджером відділу по роботі з кооперативними клієнтами в ПрАТ страхова компанія «Уніка», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, обвинувачена у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні № 0001003, внесеному до ЄРДР 28 січня 2013 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскарженим вироком ОСОБА_13 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України обвинувачену покладені обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим же вироком ОСОБА_15 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців з конфіскацією належного йому майна, вирок стосовно ОСОБА_15 не оскаржений.

Стягнуто з ОСОБА_15 процесуальні витрати у кримінальному провадженні у сумі 3111 грн.

Відповідно до оскарженого вироку, 24.01.2013 року в обідній час, ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, вступили в злочинну змову між собою, із корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння майном, яке належить громадянину США ОСОБА_16 ..

ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі спільно з ОСОБА_17 за адресою АДРЕСА_2 , згідно із попередньою домовленістю з співучасниками, повідомила останнім про час її виходу із квартири. Приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_18 відчинивши двері вказаної квартири, отримав від невстановленої особи та ОСОБА_19 тілесні ушкодження. У подальшому, шляхом проникнення в житло ОСОБА_20 , ОСОБА_7 і невстановлена особа у ОСОБА_21 відкрито викрали його майно на загальну суму 85335, 57 грн..

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказаний вирок суду потерпілий ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду необґрунтованим в частині призначення покарання у зв`язку з чим просить скасувати вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 05 жовтня 2017 року,та ухвалити новий яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні представник потерпілого підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор, обвинувачена та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити оскаржений вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Оскільки в апеляційній скарзі Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченої та правильність кваліфікації її дій за ч.3 ст.186 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України;
2) відповідно до положень Загальної частини КК України;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, зокрема той факт, що ОСОБА_7 раніше не судима, повністю визнала свою вину,
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні дитини та її позитивну характеристику.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, з переліку обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Також, суд першої інстанції прийняв до уваги той факт, що обвинувачена заміжня, офіційно працевлаштована.
В апеляційній скарзі потерпілий вказує на те, що судом першої інстанції було допущено ряд грубих порушень.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані доводи жодним чином в апеляційній скарзі не конкретизовані та не підтверджені будь-якими доказами.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що потерпілий фактично порушує питання про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину.

При цьому, питання які стосуються призначення судом покарання пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженого вироку.

Керуючись ст.ст. 370-372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 05 жовтня 2017 року,у кримінальному провадженні № 0001003, внесеному до ЄРДР 28 січня 2013 року, стосовно ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4