Провадження № 1-в/742/148/19
Єдиний унікальний № 733/264/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , ознайомившись з поданням начальника Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_2 про вирішення питання щодо виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року яким засуджено ОСОБА_3 за ч.5 ст.426-1, 69, 75,76 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 2 роки -
В С Т А Н О В И В :
12 листопада 2019 року начальник Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання щодо виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року яким засуджено ОСОБА_3 за ч.5 ст.426-1, 69, 75,76 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 2 роки.
Свої вимоги аргументує тим, що 01.11.2019 року до Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області надійшло розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили та 2 копії вироку Прилуцького міськрайонного суду від 17.09.2019 року відносно ОСОБА_3 в частині виконання додаткового покарання. Звільняючи засудженого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, суд не вказав, від якого покарання звільняється засуджений, а саме від основного чи додаткового, що перешкоджає виконанню покарання.
Вивчивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 року №11 "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" визначено перелік питань , які суд, має право вирішувати під час виконання вироків.
Разом з тим, згідно п.п.12 зазначеної Постанови, не підлягають розгляду, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, не можна у такому порядку: - виключити з вироку кваліфікуючу ознаку злочину і посилання на обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність; - уточнити призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку; - виключити застосування відстрочки виконання вироку щодо додаткового покарання, коли при вирішенні питання про застосування ст.46-1 КК України ( 2001-05 ) суд вказав про

застосування відстрочки виконання вироку в цілому; - призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо; - призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.43 КК України ( 2001-05 ) не було вирішено; визначити чи змінити вид виправних робіт без позбавлення волі і розмір відрахувань із заробітку засудженого в доход держави; визначити чи змінити розмір штрафу; визнати засудженого особливо небезпечним рецидивістом, коли про це нема вказівки в резолютивній частині вироку; - встановлювати дані про особу засудженого, які можуть потягти погіршення його становища (про наявність судимості тощо); змінити режим виправно-трудової колонії (без скасування вироку в цій частині вищестоящим судом); встановити або змінити розмір задоволеного цивільного позову чи безпідставно одержаного майна; звільнити засудженого від відшкодування матеріальних збитків; вирішити питання про виключення з акта опису майна за цивільним позовом третіх осіб; змінити вирок в частині запобіжного заходу.

Відповідно до частини 5 статті 426-1 КК України за якою засуджено ОСОБА_3 передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Дана стаття не передбачає додаткового покарання .

Натомість, відповідно до вимог ч.2 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру злочину, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

За таких обставин, суд ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_3 призначив додаткове покарання, яке не передбачене санкцією інкримінованої статті на підставі ч.2 ст.55 КК України.

Дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що воно є невмотивованим та не обґрунтованим та свідчить про неправильне розуміння заявником норм кримінального права.

Крім того, клопотання не містить жодних вимог передбачених статтею 537 КК України, які суд повинен розглянути в порядку передбаченому ст.539 КК України, що унеможливлює його розгляд по суті.

Також слід зазначити, що з мотивувальної частини клопотання вбачається, що воно стосується зміни суті вироку, що є неприпустимим.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що клопотання підлягає поверненню, особі яка його подала.
Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 року №11 "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків",-

У Х В А Л И В :

Подання начальника Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_2 про вирішення питання щодо виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року яким засуджено ОСОБА_3 за ч.5 ст.426-1, 69, 75,76 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 2 роки - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1