У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Фастів
04 червня 2019 року
Фастівський міськрайонний суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6
інших учасників судового розгляду :
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника служби у справах дітей
Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_9 ,
представника Фастівського МРВ з питань пробації ОСОБА_10
провівши підготовче судове засідання в приміщенні суду в залі судового засідання в кримінальному провадженні № 0002245 від 29.12.2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кожної, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002245 від 29.12.2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кожної, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_7 , та захисник ОСОБА_8 , яких підтримали обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з позицією прокурора не погодились та просили обвинувальний акт повернути прокурору, оскільки, на її думку, він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та містить суттєві заперечення.
Представник служби у справах дітей Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_9 та представник Фастівського МРВ з питань пробації ОСОБА_10 висловили думку на розсуд суду.
Прокурор заперечила проти клопотання потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 .
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Натомість вказані вимоги закону виконані не були.
Так, обвинувальний акт містить наступний дослівний виклад, а саме:
В ході досудового розслідування встановлено, що 21.12.2016 року, приблизно о 23 годині ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік кафе-бару «Узвіз» по вул. Незалежності, 53 у м. Фастові Київської області з метою проїзду до центру міста Фастів, зупинила автомобіль марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який проїздив біля неї, за кермом якого сидів ОСОБА_11 , на передньому пасажирському сидінні біля водія сидів ОСОБА_12 , на задньому пасажирському сидінні автомобіля з лівої сторони сиділа Майданець .

Домовившись про поїздку з ОСОБА_11 , ОСОБА_7 сіла до вищевказаного автомобіля на заднє сидіння біля ОСОБА_4 та вони всі разом на автомобілі поїхали вулицями міста Фастів. Під час поїздки в автомобілі ОСОБА_4 зателефонувала своїй знайомій подрузі неповнолітній ОСОБА_5 та запропонувала останній приєднатися до неї на що остання погодилась та на вул. Житомирській в м Фастів Київської області, неподалік будинку номер 24, до них в автомобіль, на запрошення ОСОБА_4 , на заднє сидіння підсіла ОСОБА_13 .

Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_7 під час розмови з дівчатами на задньому сидінні повідомила, що в неї з собою велика сума грошей, бо вона продала власну квартиру та в змозі розрахуватися за пальне на автозаправній станції.

Під час спільної поїздки в автомобілі, знаючи про те, що у ОСОБА_7 наявна значна сума грошових коштів, у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 .

В подальшому, заїхавши на Автомобільну заправочну станцію (АЗС) «Вирій», що розташована за адресою: Київська область, м. Фастів,вул. Якубовського, 36, ОСОБА_7 дістала зі своєї жіночої сумочки 50 грн. та передала вказані грошові кошти ОСОБА_12 на пальне. В цей час ОСОБА_4 помітила у сумочці ОСОБА_7 грошові кошти, тим самим пересвідчилась про їх наявність, після чого вона запропонувала неповнолітній ОСОБА_5 , незаконно заволодіти майном ОСОБА_7 , на що неповнолітня погодилася.

ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, вирішили заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_4 сказала ОСОБА_11 щоб останній їхав в напрямку мікрорайону «Заріччя», де відлюдне місце та в той час, як вони проїжджали по вул. Дімітрова в м. Фастові, Київської області, ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 попросили водія ОСОБА_11 зупинити автомобіль, під приводом справити природні потреби.

Після зупинки автомобіля марки «ВАЗ 2105», ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 вийшли разом з ОСОБА_7 з салону вказаного автомобіля та направилися до лісового насадження на відстані близько шести метрів від автомобіля.

Перебуваючи на території вказаного лісового насадження, поблизу вул. Дімітрова у м. Фастові, Київської області, 22.12.2016 року, приблизно о 00:20 год., ОСОБА_4 , за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБА_5 , відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в тому, що ОСОБА_4 штовхнула ОСОБА_7 двома руками в спину, від чого остання впала на землю, після чого ОСОБА_4 разом із неповнолітньою ОСОБА_5 почали наносити удари ногами ОСОБА_7 по голові та тулубу, в цей час ОСОБА_4 відкрито заволоділа жіночою сумочкою ОСОБА_7 , вихопивши її у останньої з рук, у якій знаходились 2 шкіряних жіночих гаманця, з грошовими коштами на загальну суму 1000 грн., 8600 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 22.12.2016 складало 227 212 грн. та мобільним телефоном марки «Microsoft» вартістю 3459 грн. 71 коп. Після чого з викраденим майном ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 втекли з місця події до автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де на них чекали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та наказали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 швидко їхати з місця зупинки автомобіля без ОСОБА_7 . ОСОБА_11 завів двигун автомобіля та вони всі разом поїхали з місця вчинення злочину.

Викраденні гроші кошти ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 розділили між собою, частину грошових коштів передали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . В подальшому викрадені грошові кошти ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 витратили на власні потреби. Таким чином своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 заподіяли ОСОБА_7 матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 231671 грн.71 коп.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожної, мають наступну кримінально-правову кваліфікацію: за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений у великих розмірах.
Так, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Зокрема згідно з п.5 та 7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.
Проте, відсутність в обвинувальному акті всіх ознак злочину не дає можливості суду неупереджено розглянути справу в межах висунутого обвинувачення та встановити наявність складу злочину у діях обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, в обвинувальному акті викладено події та факти, які не відповідають фактичним обставинам скоєного злочину, не вказані всі особи, які скоїли злочин, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виведені з кола осіб, які вчинили пограбування. Такі дії слідства по виведенню з кола підозрюваних осіб суперечить вимогам ст..27,28 КК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження є дані про те, що слідчим СВ Фастівського ВП Васильківського відділу ГУНП в Київській області ОСОБА_14 розглядується кримінальне провадження № 0001183 від 26.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.3 ст.186 КК України за фактом відкритого заволодіння грошовими коштами в сумі 12100 доларів США,2000 грн., а також особистими речами та доказами потерпілої ОСОБА_7 .

Разом з тим слідчим всупереч доказам, отриманим на стадії досудового розслідування слідчим визначено розмір матеріальної шкоди, нанесеної потерпілій ОСОБА_7 в сумі 8000 доларів США замість 12100 доларів США.

Обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, є неконкретним, що може, з врахуванням вимог ст.337 КПК України, вплинути на судовий розгляд.

При цьому як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Завданням кримінального провадження є захист будь-якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.
Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.
Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 002245 не відповідає вимогам ст..291 КПК України, а тому підлягають поверненню прокурору.
Враховуючи викладене, суд, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 205, 314, 315, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

Керуючись ст.376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002245) з додатками стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожної, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - повернути прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області ОСОБА_15 - внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1