УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 607/10128/16

провадження № 51-4859ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілих - адвоката ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 26 червня 2019 року,
встановив:
За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року ОСОБА_5 , засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК.
Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз.
Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 червня 2019 року вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 34 594,62 грн понесених витрат на правову допомогу.
Зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК. В решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через м`якість,просить змінити вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів та призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Статтею 427 КПК встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, ОСОБА_4 у своїй скарзі не наводить обґрунтування своїх вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, з огляду на статті 412-414 КПК.
В касаційній скарзі ОСОБА_4 не міститься доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені представником потерпілих у касаційній скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Крім того, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК ОСОБА_4 не долучила до касаційної скаргизавірених належним чином копій оскаржуваних судових рішень.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 без руху і встановити їй семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3