печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва юриста 1 класу ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
28 серпня 2019 року прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва юрист 1 класу ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000), власником якої на сьогодні є ОСОБА_4 , ІНН НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000194 від 20.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження досліджуються обставини протиправного заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомості, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 31.05.2017 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності став договір дарування квартири, серія та номер- 2495, виданий 24.02.2006, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Відповідно до інформації Київського державного нотаріального архіву, в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій том № 1 за 2006 рік приватного нотаріуса ОСОБА_6 за 24.02.2006 відсутній запис про посвідчення будь-якого договору дарування квартири. У справі № 02-27 Реєстр для реєстрації нотаріальних дій том № 1 приватного нотаріуса ОСОБА_6 міститься запис від 27.11.2006 за реєстровим № 2495 про засвідчення вірності фотокопії.

Відповідно до ст. 52 Закону України Про нотаріат запис в реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії.

Згідно з відомостями, що містить Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 розпорядився вказаним об`єктом нерухомості шляхом укладення шляхом укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_7 . Останнім квартиру відчужено на користь ОСОБА_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу, серія та номер: 1867, виданий 07.11.2017, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до речей і документів, а саме - договору купівлі-продажу, яким засвідчується право приватної власності ОСОБА_4 (серія та номер-1867, виданого 07.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 ).

Вищезазначені документи перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за адресою: м. Київ, бул. Т.Шевченка, 10, офіс 1.

04.06.2019 на адресу нотаріуса в порядку ст. 36, ч. 2 ст. 93 КПК України спрямовано запит з проханням надати завірену копію договору купівлі-продажу № 1867 від 07.11.2017. Проте станом на 27.08.2019 відповідь нотаріусом не надано, копію договору не отримано.

Окрім цього встановлено, що дана квартира широко рекламується для продажу за ціною 72 500 доларів США, ріелтор Леонід Станіславович м.т. НОМЕР_2 агенція нерухомості «Этажи».

Враховуючи викладене вище, квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000) є предметом кримінального правопорушення в розумінні ст. 98 КПК України та постановою прокурора від 23.08.2019 у вказаному провадженні визнана речовим доказом.

Прокурор до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, доводи клопотання підтримала у повному обсязі.

Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000), власником якої на сьогодні є ОСОБА_4 , ІНН НОМЕР_1 , оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва юриста 1 класу ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000), власником якої на сьогодні є ОСОБА_4 , ІНН НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1