Справа №635/6791/19
Провадження №1-кс/635/3029/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Покотилівка скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 31.07.2019 року старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУ НП України у Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №001256 від 30.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
05 вересня 2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до Харківського районного суду Харківської області зі скаргою на постанову від 31.07.2019 року старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУ НП України у Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №001256 від 30.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Подана скарга обґрунтована тим, що прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Зокрема, висновки слідчого в оскаржуваній постанові про те, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, є безпідставними та передчасними, оскільки слідчим не було вжито жодних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення істини у справі. Крім того, зазначає, що відомості про вказане кримінальне правопрушення були внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 20291 року, а постанова про його закриття винесена наступного дня, тобто 31 липня 2019 року, тобто слідчий фізично за цей час не міг вчинити жодних слідчих дій.
Тому, адвокат ОСОБА_3 просив скасувати оскаржувану постанову та направити кримінальне провадження №001256 від 30.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, для проведення повного та всебічного досудового розслідування.
Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати скаргу за його відсутності та відсутності ОСОБА_4 , просив скаргу задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України її неявка не є перешкодою для розгляду скарги у її відсутності.
Оскільки сторони кримінального провадження у судове засідання не з`явились згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.
Дослідивши матеріали скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження №001256 від 30.07.2019, вважаю скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно зі ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч.ч.1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
У ході судового розгляду встановлено, що у провадженні СВ Харківського ВП ГУНП у Харківській області перебували матеріали кримінального провадження №001256 від 30.07.2019, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року за заявою ОСОБА_4 щодо невиплати аліментів її колишнім чоловіком - ОСОБА_6 на користь їх спільної дитини, за ч. 1 ст.164 КК України.
31 липня 2019 року постановою старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУ НП у Харківській області ОСОБА_5 було закрите кримінальне провадження №001256 від 30.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.
Вказане рішення слідчого обґрунтоване тим, що наявність рішення суду про стягнення аліментів не є обов`язковою умовою притягнення винного до відповідальності за ч.1 ст.164 КК України у випадку вчинення цього злочину у формі ухилення від утримання, зокрема неповнолітніх дітей. Ухилення від сплати аліментів утворює склад злочину лише у випадку, коли воно є злісним, проте це поняття є оціночним та має бути визначено у кожному конкретному випадку окремо. Під час проведення досудового розслідування не встановлено доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_6 умислу на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.
За наведених обставин, слідчий прийшов до висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.
У ході судового розгляду скарги з метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження №001256 від 30.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи адвоката ОСОБА_3 щодо неповноти проведеного досудового розслідування, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду скарги, а також, що вказана постанова слідчого не мотивована належним чином та не відповідає вимогам процесуального законодавства.
Так, слідчим суддею встановлено, що під час проведення досудового розслідування слідчим не було допитано потерпілу ОСОБА_4 з приводу обставин, зазначених у її заяві. При цьому, до посилання слідчого на той факт, що під час виїзду оперативного співробітника за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , її не було вдома, тому її не було допитано, слідчий суддя відноситься критично, оскільки вимогами ст.135 КПК України передбачено, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їх вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем роботи.
Крім того, слідчим не було вчинено жодних дій, спрямованих на надання правової оцінки матеріалам виконавчого провадження, на розшук боржника ОСОБА_6 , встановлення місця його роботи та його офіційного реального доходу, не перевірено інформації про статки ОСОБА_6 (наявність у нього нерухомого та рухомого майна, банківських рахунків), що свідчить про порушення слідчим вимог КПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії», пп.103).
Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини», заява №23763/94, пп.104 та «Гюль проти Туреччини», заява №22676/93, п.89 від 14 грудня 2000 року).
Встановленні слідчим суддею під час судового розгляду справи обставини, дають підстави зробити висновок про невідповідність проведеного досудового розслідування та прийнятого, за результатами його проведення, рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та не відповідає вимогам статтей 2, 9 КПК України, а також наведеній практиці Європейського суду з прав людини.
За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити.
Постанову від 31.07.2019 року старшого слідчого СВ Харківського ВП ГУ НП України у Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №001256 від 30.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - скасувати.
Матеріали кримінального провадження №001256 від 30.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, на підставі яких прийнято рішення про закриття зазначеного кримінального провадження, направити до СВ Харківського ВП ГУНП у Харківській області для організації проведення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1