Справа № 182/324/17
Провадження № 1-кп/0182/477/2019
У Х В А Л А
Іменем України

22.10.2019 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0003651, № 0004169 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187, п.6, п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :

В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0003651, № 0004169 за обвинуваченням ОСОБА_7 за за ч.4 ст. 187, п.6, п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 152 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 зазначивши, що існують обгрунтовані ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду. Може скоїти аналогічні злочини.

Обвинувачений відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Захисник залишив розгляд клопотання на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ОСОБА_7 був раніше засуджений за ч.1 ст. 115 КК України, на теперішній час ОСОБА_7 обвинувачуються, в тому числі, в скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст. 115 КК України, то б то особливо тяжких злочинів за які передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, то за думкою колегії суддів існує обґрунтований ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду.

Злочини, в скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_7 мали великий суспільний резонанс, який не минув і на теперішній час.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ в справі «Харченко проти України» визначено, що , тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Також, за думкою колегії суддів існує ризик того, що перебуваючи не під вартою, ОСОБА_7 може вчинити нові аналогічні злочини, так як ОСОБА_7 був раніше засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

З огляду на вище викладене, враховуючі особу обвинуваченого а саме скоєння ним раніше умисного вбивства, незважаючи на тривалий час знаходження обвинуваченого під вартою, колегія суддів вважає, що встановлені ризики не є абстрактними, а навпаки мають під собою обґрунтовані підстави, тому ніякий більш м`який західу ніж тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого під вартою, колегії суддів надано не було.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. При цьому колегія суддів враховує положення ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за злочини, в яких ОСОБА_7 обвинувачуютєся (вчинення особливо тяжкого злочину, можливість призначення покарання у виді довічного позбавлення волі); вчинення ним злочину, наслідком якого є смерть двох осіб, що викликало резонанс у мешканців м. Нікополя, що, у свою чергу, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні цього злочину.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраного для ОСОБА_7 міри запобіжного заходу.

Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, колегія суддів, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, оскільки у разі, коли суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у злочинах, перелік яких передбачено ч. 3 ст. 183 КПК України, питання про визначення або ж не визначення застави віднесено на розсуд суду.

Ч.5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи всі обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 4 014 000 грн

Строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити не більше ніж на 2 місяці.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити, рахуючи з 22.10.2019 року до 21.12.2019 року включно.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 4 014 000 грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважаються таким, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язані виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_8

Суддя: ОСОБА_9 -Шаховал