УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0007938 внесеного до ЄРДР 02.10.2016, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Тернівка, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, зі слів працює, раніше неодноразово судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
15.11.2019 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0007938 від 02.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , 01.10.2016 приблизно о 23:30 год. ОСОБА_4 , знаходячись у кафе «Кактус», що розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 151а, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час бійки, яка розпочалась на ґрунті раптово виниклого непорозуміння з іншими відвідувачами кафе, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, прагнучи самоутвердитись за рахунок приниження прав та свобод потерпілого, застосовував фізичне насильство, яке виразилось у здійсненні 4-х пострілів з пристрою для відстрілу гумових куль у напрямку ОСОБА_7 . В наслідок чого, відповідно до висновку судово - медичної експертизи №1859/1904 від 25.11.2016 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючої вогнепальної рани грудної клітки зліва; вогнепальні рани правої сідниці; садна лівого плеча. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 не являються небезпечними для життя в момент спричинення, належать до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, давністю утворення, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 01.10.2016.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

31.03.2017 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, шляхом направлення рекомендованого листа по місцю його проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

У вчинені кримінального правопорушення підозрюється

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тернівка Дніпропетровської області, українець, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючий, раніше судимий:

- 29.03.2006 Тернівським МС Дніпропетровської області ч. 1 ст. 122, 104,76 КК України (2001 року) з призначенням покарання на строк 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 03.08.2007 Тернівським МС Дніпропетровської області ч. 1 ст. 296, ст. 71, 72 КК України (2001 року) з призначенням покарання на строк 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 29.09.2010 Тернівським МС Дніпропетровської області ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 309, 70, ч.1 КК України (2001 року) з призначенням покарання на строк 3 роки позбавлення волі;

- 28.08.2012 Тернівським МС Дніпропетровської області ч. 2 ст. 186 КК України (2001 року) з призначенням покарання на строк 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць до вироку суду м. Тернівка Дніпропетровської області від 29.09.2010 р до відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 26.05.2015 Синельниковським МС Дніпропетровської області ст. 391, КК України (2001 року) з призначенням покарання на строк 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання по вироку Тернівського МС Дніпропетровської області від 28.08.2015 до відбуття покарання 1 рік 7 місяців позбавлення волі;

- 05.09.2016 звільнений Стрижавська ВК № 81 Вінницької області по відбуттю строку покарання.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України повністю підтверджується зібраними доказами які містяться у матеріалах кримінального провадженя, а саме:

Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ,

Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

Протоколом впізнанням за участю потерпілого ОСОБА_7 ;

Протоколом впізнанням за участю свідка ОСОБА_8 ;

Протоколом впізнанням за участю свідка ОСОБА_9 ;

Протоколом впізнанням за участю свідка ОСОБА_10 ;

Протоколом впізнанням за участю свідка ОСОБА_11 ;

Протоколом впізнанням за участю свідка ОСОБА_12 .

Враховуючи, що метою і підставами застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років;

- перебуваючи на свободі, зможе незаконно впливати на свідків злочину, в тому числі повідомляти неправдиві обставин щодо власних дій з метою уникнення від кримінальної відповідальності, заплутати слідство, затягнути розслідування;

Відповідно, до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час, ОСОБА_4 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років. Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 та ст. 391 КК України, за вироками Тернівського міського суду Дніпропетровської області, Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 29.03.2006, 03.08.2007, 29.09.2010, 28.08.2012, та від 26.05.2015, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного та те, що він перебуваючи на волі може продовжити свою злочину діяльність з метою незаконного збагачення, вчиняти нові кримінальні правопорушення, що підтверджується характером кримінальних правопорушень.

Це підтверджується тим, що ОСОБА_4 , офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, постійного місця проживання на праві власності, та перебував в розшуку протягом тривалого часу що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків та стримуючих факторів, що дають підстави слідству вважати, що він може далі переховуватись від органів досудового розслідування, тому обрання відносно нього будь якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, а без його участі, закінчити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим.

Від 04.05.2017 року, враховуючи що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування, слідчий Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 виніс постанову про зупинення досудового розслідування та підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук.

05.05.2017 року слідчий Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 звернувся з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Вінницького міського суду Вінницької області, яке згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_14 від 06.04.2017 року - задоволено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 , має реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, та продовжити вчинення інших злочинів, так як він є неодноразово судимим та має незняті та непогашені судимості, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 , від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Відповідно, до ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На підставі наведеного, з урахуванням ризиків, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, повторно вчинив нове кримінальне правопорушення, переховувався від слідства, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, суду пояснили, що ризики не доведені, тому просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі та відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, працює, має постійне місце проживання.

Проте, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, наявність судимостей за вчинення аналогічних злочинів проти власності, перебування у розшуку, тобто переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 25 (двадцять п`ять) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 22 години 30 хвилин 08 грудня 2019 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 08 грудня 2019 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя