Справа № 463/1687/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/633/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13.08.2019, по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000100 від 11.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, якою відмовлено у відсторонені від посади ОСОБА_7 ,

за участю:

прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13.08.2019 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 про відсторонення від посади ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно матеріалів справи слідчий звернувся з клопотанням, за погодженням з прокурором, до слідчого судді про відсторонення ОСОБА_7 , від посади інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції строком на 2 місяці. Клопотання мотивує тим, що слідчим проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 11.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Відповідно, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, зокрема, в тому, що 26.01.2019, перебуваючи на службі, при виконанні службових обов`язків, діючи спільно з інспектором 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП ОСОБА_10 , умисно перевищив службові повноваження, тобто вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними діями по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 .

Слідчий суддя суду першої інстанції мотивував своє рішення тим, що на даний час досудове розслідування триває понад 6 місяців однак, слідчому судді, не представлено жодного доказу, який би давав підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуваючи на посаді інспектора патрульної поліції, за час досудового розслідування з 11.02.2019, вчиняв протиправні дії, знищував чи підробляв речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконним засобами впливав на свідків та інших учасників кримінального провадження, протиправно перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, або може здійснити описанні діяння в майбутньому. Крім цього, слідчим не долучено до матеріалів клопотання документів, які посвідчують обіймання ОСОБА_7 посади інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції, на момент звернення з клопотанням. Вказані документи підлягають дослідженню слідчим суддею у відповідності до вимог п. 2 ч. 3 ст. 157 КПК України. Таким чином сам факт обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не є підставою для його відсторонення від займаної посади, враховуючи відсутність доведеності тих обставин, які є необхідними для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На ухвалу слідчого судді подав апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_6 і просить скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та відсторонити ОСОБА_7 від посади інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції строком на 2 місяці. Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною.

Апелянт покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до наказу № 1062 о/с від 02.11.2018, працюючи на посаді інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП, маючи спеціальне звання, здійснюючи функції представника влади, 26.01.2019, перебуваючи на службі та при виконанні службових обов`язків, діючи спільно з інспектором 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_12 , умисно перевищив службові повноваження, тобто вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними діями і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_11 .

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 о 20.00 год. 26.01.2019 згідно розстановки нарядів заступили на службу для забезпечення безпеки дорожнього руху та порядку у складі екіпажу № 713 на транспортному засобі марки Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 .

Під час несення служби близько 21.20 год. на ділянці дороги М-10-01 «Західний обхід м. Львова» ОСОБА_10 помітив транспортний засіб марки ВМW Х5, білого кольору, який рухався без ввімкненого світла фар, а тому дії водія могли містити ознаки адміністративного правопорушення.

Для перевірки виявленого факту ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прослідували за вказаним автомобілем марки ВМW Х5, номерний знак НОМЕР_2 на АЗС «ОККО», яка знаходиться по вул. Кільцева дорога, 5, с. Рясне-Руська, Яворівського району, Львівської області на автодорозі «Західний обхід м. Львова», де ОСОБА_10 звернувся з вимогою до водія автомобіля ОСОБА_13 щодо надання документів та пояснень з приводу руху без світла фар. У цей час пасажир автомобіля ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_7 , заперечуючи проти вчинення адміністративного правопорушення його дружиною ОСОБА_13 . На пропозицію ОСОБА_7 представитись ОСОБА_11 пред`явив документ про роботу у Верховній Раді України на що той сприйняв його як народного депутата України. На цьому ґрунті та з приводу законності й підставності вимог і претензій поліцейських виник словесний спір, у ході якого ОСОБА_11 обізвав ОСОБА_7 брехуном. У відповідь на висловлену образу ОСОБА_7 , будучи переконаними, що ОСОБА_11 є народним депутатом України, знаючи про гарантії недоторканості такої категорії осіб, умисно, перевищуючи надані йому службові повноваження, всупереч вищезазначених вимог Закону України «Про Національну поліцію», без наявності законних підстав, надання законної вказівки про припинення ним будь-яких протиправних дій, попередження вголос про застосування фізичної сили та спеціальних засобів, без урахування необхідності та пропорційності примусових заходів, діючи спільно з ОСОБА_10 , безпідставно застосував стосовно ОСОБА_11 заходи фізичного впливу, утримував попід руки, шарпав зі сторони в сторону, наніс декілька ударів ногами по ногах останнього, повалив на землю та застосував спеціальний засіб - кайданки, чим спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, фізичний біль та образу особистої гідності.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею безпідставно не взято до уваги, що злочин ОСОБА_7 вчинив у групі спільно з ОСОБА_10 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 365 КК України. Підозрювані є колегами та напарниками по роботі, що дає можливість вважати, що вони продовжуючи виконувати владні функції, знову можуть вчинити насильницький злочин у групі.

Апелянт вважає, що перебування ОСОБА_7 на посаді інспектора поліції може незаконними засобами впливати на свідків, протиправно перешкоджати кримінальному провадженню.

Апелянт покликається, що слідчим суддею незаконно зазначено в ухвалі про ненадання слідчим доказів вчинення ОСОБА_7 вищевказаних протиправних дій, спрямованих на перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки у ст. 155 КПК України встановлено лише вимогу до слідчого та прокурора навести обставини, які лише дають підстави припускати, що перебування на посаді може негативно вплинути на хід кримінального провадження, а не наводити конкретні докази.

Саме характер вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і надання йому статусу підозрюваного створює загрозу та зумовлює виникнення ризиків його протиправної поведінки, спрямованої на уникнення відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, у разі його подальшого перебування на посаді поліцейського. Що стосується ненадання слідчим документу про перебування ОСОБА_7 на відповідній посаді, то таке не може бути мотивом відмови у задоволенні судом відповідного клопотання, оскільки відповідні відомості наведено у самому клопотанні та доданих до нього матеріалах.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , про відмову у задоволенні апеляційної скарги, оглянувши матеріали клопотання та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Стаття 131 ч.2 п.4 КПК України передбачає, що відсторонення від посади є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відсторонення особи від посади під час кримінального провадження повинне здійснюватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 154 КПК відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Згідно вимог ч.2 ст. 132 КПК України застосування заходу забезпечення кримінального провадження допускається, якщо слідчий, прокурор доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються із клопотанням.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, за обставин викладених в клопотанні слідчого.

Згідно матеріалів справи 11.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України (а.с.8).

30.07.2019 підозрюваному ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (а.с. 61-68) за який передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі та віднесені законом до категорії тяжких.

Відповідно до ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Перш за все, слідчим та прокурором не доведено наявність підстав вважати, що підозрюваний може знищити документи, речі, незаконними способами впливати на свідків, а лише висловлене припущення. Окрім того, слідчим в клопотанні не деталізовано, які ж саме речі, можуть бути знищені, які свідки не допитані.

Посилання прокурора на те, що подальше перебування ОСОБА_7 на посаді разом з ОСОБА_10 , через те що вони є колегами та напарниками по роботі може сприяти продовженню ними вчинення насильницький злочинів у групі, є лише необґрунтованим припущенням, оскільки, як з`ясовано у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , після даного інциденту, здійснюють виконання своїх службових обов`язків у різних місцях служби та відповідно по роботі не пересікаються. Крім того досудове розслідування, до моменту вручення підозри, тривало 6 місяців, протягом якого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не перешкоджали здійснювати слідчі дії, оскільки підтвердження такому слідчому судді суду першої інстанції надано не було.

Крім того покликання прокурором на те, що ОСОБА_10 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 365 КК України є протиправним, оскільки відносно останнього обвинувального вироку постановлено не було так, як від обвинувачення останнього по ч. 2 ст. 365 КК України, яка в подальшому було перекваліфіковано на ч.1 ст. 125 КК України - відмовилися, що підтверджується вимогою долученою до апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 157 КПК України при вирішенні питання про відсторонення від посади, слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність правової підстави для відсторонення від посади, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Стосовно покликання слідчого судді на відсутність у матеріалах клопотання наказу про призначення ОСОБА_7 на відповідну посаду інспектора поліції, то таке є обґрунтованим, оскільки слідчий притягує громадянина України саме за перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, а цього факту слідчий суддя перевірити не мав можливості.

Тому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності вагомих підстав для застосування до ОСОБА_7 відсторонення від посади, у даному кримінальному провадженні.

З такими висновками колегія суддів погоджується, тоді як доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність відмови у задоволенні клопотання слідчого щодо відсторонення ОСОБА_7 від займаної посади визнає такими, що не ґрунтується на матеріалах провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали, як про це зазначає в апеляції прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 154, 156, 157, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13.08.2019, по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР за № 0000100 від 11.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, якою відмовлено у відсторонені від посади ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: