Справа № 317/1957/14-к
Провадження № 1-кп/317/10/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002273 від 25.11.2013 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0002273 від 25.11.2013 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в умисному невиконанні судового рішення, яке набрало законної сили, за наступних обставин.

16.11.2012 Запорізьким районним судом Запорізької області винесено рішення у справі № 2-4/2011 №/п 2/0810/3/2012, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 за свій рахунок відновити межу між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ЗП № 026264 від 05.04.1999 р.; відновити ширину земельної ділянки вздовж гаражу Трегуб з 13,70 м до 13 м, повернувши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який є спадкоємцем 0,70 м земельної ділянки; відновити за власний рахунок паркан по межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ЗП № 026264 від 05.04.1999 р.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.01.2013 у справі № 22ц/778/282/13 рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16.11.2012 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 15.02.2013 у відкритті касаційного провадження відмовлено.

У подальшому, Запорізьким районним судом Запорізької області, згідно з заявою стягувача ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 15.08.2013 видані виконавчі листи № 2-4/11 від 15.08.2013 про зобов`язання останнього вчинити певні дії.

27.08.2013 старшим державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ ОСОБА_8 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-4/11 від 15.08.2013.

З моменту винесення 15.02.2013 ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та до теперішнього часу жодних заходів, направлених на виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16.11.2012 ОСОБА_4 не вживає, чим не виконує рішення суду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також у зв`язку з повним фактичним виконанням всіх зобов`язань, встановлених рішенням суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити та зазначив, що всі строки притягнення його до кримінальної відповідальності сплинули. Пояснив, що розуміє, що це не є реабілітуючою обставиною.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження. Зазначила, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, так як потрібно.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, просила його задовольнити.

Суд, вислухавши думку всіх учасників провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 вказаного Кодексу, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акту це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Зазначене узгоджується з позицією суду, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 319/841/16-к.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Запорізького РУЮ Запорізької області знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4/2011 від 15.08.2013, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, про зобов`язання ОСОБА_4 відновити ширину земельної ділянки вздовж гаражу Трегуб з 13,70 м до 13 м, повернувши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який є спадкоємцем 0,70 м земельної ділянки.

27.08.2013 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

27.09.2013 старшим державним виконавцем здійснено виїзд з метою перевірки виконання рішення, під час якого встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено відповідний акт. Також старшим державним виконавцем, керуючись ст.ст. 11, 89, 90 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду.

14.10.2013 старшим державним виконавцем направлено Вимогу ОСОБА_4 відновити ширину земельної ділянки вздовж гаражу Трегуб з 13,70 м до 13 м, повернувши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який є спадкоємцем 0,70 м земельної ділянки.

21.10.2013 старшим державним виконавцем повторно здійснено виїзд з метою перевірки виконання рішення, під час якого встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено відповідний акт. Також старшим державним виконавцем, керуючись ст.ст. 11, 89, 90 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_4 за невиконання рішення суду.

На підставі вищевикладених обставин, у зв`язку з тим, що боржником рішення суду не виконано, в.о. начальника ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області ОСОБА_9 21.10.2013 начальнику Запорізького РВ УМВС України в Запорізькій області направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 382 КК України за невиконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 2-4/2011 від 15.08.2013, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, про зобов`язання ОСОБА_4 відновити ширину земельної ділянки вздовж гаражу Трегуб з 13,70 м до 13 м, повернувши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який є спадкоємцем 0,70 м земельної ділянки.

Вказане подання 25.11.2013 зареєстровано у Журналі єдиного обліку Запорізького РВ УМВС України в Запорізькій області (Т. 1 а.с. 145-146).

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що злочин вважається закінченим саме з цього моменту.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження міститься Акт державного виконавця від 17 жовтня 2014 року про виконання рішення суду (Т. 3 а.с. 176).

Таким чином, суд приходить до висновку, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до злочинів середньої тяжкості, з дня вчинення злочину минули, визначені ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності (п`ять років), ОСОБА_4 не ухилявся від досудового слідства та суду та не вчинив нового злочину.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закриттю.

В рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , який потрібно залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій ОСОБА_6 , що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, не є реабілітуючою підставою, а тому, в разі її звільнення, потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 286, 288, 350, 369-372, 376, 392 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України задовольнити.

Кримінальне провадження № 0002273 від 25.11.2013 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України закрити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду у встановленому законом порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1