ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1886/19 Справа № 332/1118/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000494 за апеляційними скаргами прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання чинності вироку залишено без змін у вигляді застави в сумі 70 480 гривень.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 24 лютого 2018 року приблизно о 06 годині, знаходячись біля воріт території домоволодіння № 29 по вулиці Друкарська в місії Запоріжжі, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та здійснювалось із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для заподіяння тілесних ушкоджень, безпідставно здійснив один постріл в бік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перебував на території вищевказаного домоволодіння.
Продовжуючи ігнорувати суспільні норми моральності, грубо і з особливою зухвалістю порушуючи громадський порядок, ОСОБА_9 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, зробив ще три неприцільні постріли із вищевказаного спеціально пристосованого предмету в напрямку ОСОБА_8 , який після першого пострілу заховався за кутом будівлі будинку. Після цього ОСОБА_9 залишив місце вчинення кримінального правопорушення на автомобілі «Аudі А-6» чорного кольору з реєстраційним номером « НОМЕР_1 ».
В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Заводського районного суд м. Запоріжжя від 08.04.2018 року відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 не враховано те, що він не визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, під час свого допиту повідомив про свою байдужість до законів України, як приклад зазначивши про нескінченне водіння автомобілю у стані алкогольного сп`яніння, незважаючи на складені відносно нього протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, перед потерпілим не вибачився.
Вважає, що судом першої інстанції при винесенні вироку не враховано категоричну позицію потерпілого ОСОБА_8 , який прохав суд ізолювати ОСОБА_9 від суспільства, від його сім`ї, призначивши йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з реальним його відбуттям;
- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року скасувати та виправдати його, оскільки умислу на хуліганські дій в нього не було, звідки з`явились гільзи, йому невідомо, вогнепальної зброї він ніколи не мав, не знає, звідки з`явились свідки події, оскільки в той день було вже темно і ніяких пострілів не було;
-захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 року відносно ОСОБА_9 не є законним, обґрунтованим і вмотивованим, він не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження (висновки суду мають істотні суперечності, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші) і тому підлягає скасуванню.
Зазначає, що суд критично віднісся до показань обвинуваченого ОСОБА_9 , розцінивши таку позицію захисту як спосіб уникнути відповідальності, а послався на показання потерпілого та свідків, які стверджували, що бачили предмет у руках обвинуваченого. Проте жодними іншими доказами (висновками експертиз або речовими доказами) наявність у ОСОБА_9 саме в момент вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_8 вогнепальної зброї, пістолета, іншого предмету, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, не підтверджено. Відкинув суд і докази на підтвердження відсутності у обвинуваченого під час вчинення хуліганських дій вогнепальної зброї, пістолета, будь-якого іншого предмету спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме, протокол огляду місця події від 24.02.2018 року (огляд автомобіля «Audi А-6» чорного кольору з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_9 , під час проведення якого не виявлено заборонених речей та предметів), висновок судово-хімічної експертизи № 6-179 від 03.04.2017 року (на куртці ОСОБА_9 продуктів пострілу не виявлено), протокол затримання особи - ОСОБА_9 від 24.02.2018 року.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченого та захисника.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Потерпілий також підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження підтверджено, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено. Відповідно не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, за який він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним за ч.4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 4 ст. 296 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину суд обґрунтовано послався на показання під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також на матеріали письмових документів, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.02.2018 року, протоколом огляду місця події від 24.02.2018 року, постановою слідчого поліції від 25.02.2018 року про визнання гільз речовими доказами; протоколом впізнання особи від 24.02.18 року, висновком медичного огляду ОСОБА_9 від 24.02.2018 року, висновком судово-психіатричної експертизи № 176 від 16.04.2018 року, висновком судово-хімічної експертизи № 6-120 від 03.05.2018 року, висновком судово-трасологічної експертизи № 2-260 від 05.05.2018 року.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого доводи про те, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад інкримінованого йому злочину, та що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину.
Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні надав свідчення про те, що 24 лютого 2018 року о шостій ранку він збирався на роботу в себе вдома в будинку АДРЕСА_3 , копався в капоті автомобіля, коли під`їхав ОСОБА_9 та вистрілив в його бік декілька разів, а саме в загальній кількості чотири рази. Він сховався за кут будинку. Будь-яких погроз перед цим з боку ОСОБА_9 не було. З потерпілим проживає співмешканка та її донька ОСОБА_16 , яка доводиться падчеркою потерпілому, і вони всі дії ОСОБА_9 бачили у вікно. Також ці дії ОСОБА_9 бачив сусід потерпілого на ім`я ОСОБА_17 , оскільки в той день він прийшов до потерпілого додому, і вони повинні були разом їхати на роботу, також неподалік був сусід ОСОБА_18 , який йшов неподалік їхнього будинку на роботу. Пістолет в руці ОСОБА_9 був направлений у бік потерпілого, відстань була метрів двадцять. Висота воріт, поверх яких стріляв ОСОБА_9 , приблизно 1,6 м. Трохи пізніше ОСОБА_9 знову приїжджав з ким-то, та вони хотіли зібрати гільзи, але в них нічого не вийшло. Приблизно через тридцять хвилин приїхали співробітники поліції та зібрали гільзи, які залишились після вказаної стрільби ОСОБА_9 . Потерпілий також пояснив, що він боявся за своє життя, оскільки і раніше ОСОБА_9 вчиняв відносно них протиправні вчинки. Так, раніше ОСОБА_9 зустрічався з падчеркою потерпілого ОСОБА_19 , але вони розстались два роки тому. Після цього ОСОБА_9 не дає їм спокою: то вікна поб`є, то замки зламає, нещодавно в їх бік кинув монтіровку, по цьому факту порушено іншу кримінальну справу, також на своїй машині протаранив ворота потерпілому. Просив покарати обвинуваченого та огородити його від суспільства.
Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що потерпілий ОСОБА_8 є її співмешканцем. В той день, 24 лютого 2018 року, приблизно о шостій ранку, вона прокинулась від пострілу. Вона одразу кинулась до вінка і побачила, як біля воріт стояв ОСОБА_9 з витягнутою рукою. Потім в хату зайшов ОСОБА_8 і сказав, що стріляв ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_9 одразу поїхав, і вони викликали поліцію. При стрільбі був пошкоджений багажник автомобіля. Але перед приїздом поліції ОСОБА_9 знову приїжджав та перед двором намагався зібрати гільзи, в руках у нього був пістолет. Все це відбувалось за адресою: м.Запоріжжя, вул.Друкарська, 29. Відстань від вікна до калітки метра три, тому вона один постріл чула, а потім бачила ще два. В будинку також була її донька ОСОБА_16 та син. Висота забору ОСОБА_9 була по груди. Також чоловік їй розповів, що це все бачили ще дві особи: їхній сусід та робітник ОСОБА_8 , їх імена ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Раніше, роки за три тому, ОСОБА_9 протягом чотирьох місяців зустрічався з її донькою ОСОБА_19 , а потім вони розстались, тому його вчинки можливо з цим пов`язані.
Вищезазначені показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_11 та вітчимом ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_3 . В той день, 24 лютого 2018 року, приблизно о шостій ранку, вона почула постріли, і у вікно побачила, ОСОБА_9 . Вона в той час не спала, оскільки переписувалась в «Вайбере». Вона бачила чорну « ОСОБА_20 » та ОСОБА_9 , який стріляв. Всього було приблизно п`ять пострілів, спочатку вона почула постріли, а потім вона особисто бачила останній постріл. Стріляв ОСОБА_9 . Раніше він показував їй пістолет, погрожував ним їй на роботі, це було дев`ятого лютого. При стрільбі отчим був у дворі, він заводив автомобіль «Рено» щоб їхати на роботу. При стрільбі ОСОБА_9 знаходився біля калітки, було вже світло, також горіли ліхтери. ОСОБА_12 також пояснила, що в неї був страх за себе та за родину. ОСОБА_9 вона знає, оскільки років за три до цього вони зустрічались приблизно чотири або п`ять місяців. ОСОБА_9 є конфліктною особою. На її думку ці події відбуваються внаслідок того, що він наполягає з нею зустрічатись, а вона цього не бажає, і це продовжується на протязі двох років. Вона також бачила, що ОСОБА_9 поклав пістолет під сидіння автомобіля і поїхав. ОСОБА_12 також пояснила, що після стрільби гільзи лежали біля їхнього забору, порядок знаходження гільз до приїзду працівників поліції не порушувався. Все місце події вона бачила добре, дерева бачити все не заважали.
Всі вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що він проживає на ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_4 . В той день, 24 лютого 2018 року, приблизно в шість годин ранку, він йшов до ОСОБА_22 , який є потерпілим по справі та проживає в будинку АДРЕСА_3 , щоб разом напиляти дров його матері. Біля будинку ОСОБА_22 він побачив ОСОБА_9 , який стріляв з пістолета та потім поїхав та темній «Ауді» з іноземними номерами. Відстань між ними була приблизно тридцять метрів. Після першого пострілу він злякався та заховався за кут. Пістолет в руці ОСОБА_9 був направлений у бік будинку ОСОБА_22 . Пістолет він взнав по формі. Потім було ще три постріли. ОСОБА_9 та його прізвище свідок знає, оскільки їхні матері дружили. Після пострілів ОСОБА_9 сів в машину та поїхав у бік вул. Високовольтної. Свідок був з іншої сторони, тому повз нього ОСОБА_9 не проїжджав. Соболь ОСОБА_23 сказав ОСОБА_14 йти додому, оскільки він буде викликати поліцію. Свідок також пояснив, що приблизно через десять хвилин, коли він був у дворі своєї матері, ОСОБА_9 з кимсь повернувся до двору ОСОБА_22 , він це добре бачив, оскільки відстань складає приблизно 45 метрів. Також ОСОБА_24 казав йому, що ОСОБА_9 стріляв у бік двору.
Не суперечать викладеному раніше і покази свідка ОСОБА_15 про те, що він проживає неподалік від потерпілого за адресою: АДРЕСА_5 . Це було 24 лютого 2018 року приблизно в 6 годин ранку, він вийшов зі свого дома та пішов на зупинку транспорту «вул.Електрична», та побачив на темній «Ауді» ОСОБА_9 . З водійської сторони ОСОБА_9 висунув руку з пістолетом та вистрілив в бездомну собаку, після чого поїхав в бік будинку ОСОБА_8 . ОСОБА_15 зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_9 і раніше приїжджав до будинку ОСОБА_8 та тероризував його сім`ю. Після цього ОСОБА_15 почув ще декілька пострілів. Постріли в собаку були на перетині вулиць Шамотної та Друкарської. Потім, коли свідок стояв на зупинці транспорту, ОСОБА_9 проїжджав повз нього декілька разів. Від місця пострілу в собаку до будинку ОСОБА_8 відстань приблизно сто метрів. Сам ОСОБА_15 був від собаки на відстані 3 або 5 метрів. В подальшому ОСОБА_8 розповідав ОСОБА_15 , що ОСОБА_9 в той день стріляв в бік його будинку.
Допитана судом свідок ОСОБА_13 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_9 це її син. ОСОБА_16 їй відома, а її батьків вона не знає. З грудня 2014 року по літо 2016 року ОСОБА_25 проживала у них вдома за адресою: АДРЕСА_2 , як цивільна дружина ОСОБА_9 . В осені 2017 року до січня 2018 року ОСОБА_9 з ОСОБА_19 знімали будинок на Мокрянці, жили там разом, вона це знає зі слів сина. Пістолет у ОСОБА_9 був, але пневматичний, і його вилучили в 2017 році. 01 лютого 2018 року ОСОБА_8 розбив машину ОСОБА_9 , з цього приводу вони викликали поліцію. ОСОБА_9 дуже запальний, може випити, їздить за кермом п`яним. В червні 2016 року ОСОБА_9 отримав черепно-мозкову травму, тому зараз він такий запальний. Також ОСОБА_9 раніше вживав наркотичні засоби, але після повернення з СІЗО наркотики не вживає, пройшов курс лікування від наркотичної залежності. З приводу інкримінованого злочину пояснила, що на місті події вона не була. В той день, 24 лютого 2018 року, вона вранці в 07 годин 30 хвилин пішла на роботу, але сина вдома не було. У керуванні сина є чорний автомобіль, який пригнали з Польщі.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.02.2018 року, в якому ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, просить притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 24.02.18р. в 06-00 годин, знаходячись біля будинку № 29 по вул.Друкарській у м.Запоріжжі вчинила хуліганські дії із застосуванням пістолету. На обороті протоколу в п.5 зазначено, що потерпілий бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, і цією особою зазначено « ОСОБА_9 » (т.1 а.с.244);
- протоколом огляду місця події від 24.02.2018 року, згідно якого місцем події є проїжджа частина, розташована по вул.Типографічна (Друкарська) у м.Запоріжжі біля приватного будинку № 29. Біля воріт на відстані приблизно 20 см виявлені чотири гільзи золотого кольору розміром 9 мм., без внутрішнього змісту, з маркуванням «9мм РА Вlanc», які були упаковані та вилучені з місця події (т.1 а.с.248-249), та доданими до протоколу фото таблицями (т.2 а.с.1-3);
- постановою слідчого поліції від 25.02.2018 року, якою зазначені вище гільзи визнані речовими доказами (т.2 а.с.8);
- протоколом впізнання особи від 24.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка 24.02.18р. в шість годин ранку перед будинком АДРЕСА_3 вистрелив з пістолету в бік вищевказаного будинку чотири рази (т.2 а.с.9-10);
- висновком медичного огляду ОСОБА_9 від 24.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.27);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 176 від 16.04.2018 року, згідно якого ОСОБА_9 виявляв та виявляє у теперішній час легкий розгляд особистості поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (травматичного та токсичного), обтяжені алкогольною та наркотичною інтоксикацією. У ситуації, що досліджувалась, ОСОБА_9 не виявляв характерних феноменологічних ознак стану сильного душевного хвилювання (фізіологічним афектом або іншим емоційним станом: стресом, фрустрацією, образою, гнівом, ревнощами тощо). У період здійснення інкримінованого правопорушення ОСОБА_9 ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а за матеріалами справи, знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом у цей час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протинаркоманічного лікування, протипоказань до лікування за психічним станом немає (т.2 а.с.28-38);
- висновком судово-хімічної експертизи № 6-120 від 03.05.2018 року, якою досліджувались вилучені з місця події гільзи, згідно якої на внутрішніх поверхнях чотирьох предметів, схожих на гільзи з металу жовтого кольору, встановлено присутність дифеніламіну, який є компонентом нітроцелюлозних (бездимних) порохів (т.2 а.с.84-89);
- висновком судово-трасологічної експертизи № 2-260 від 05.05.2018 року, під час якої досліджувались вилучені з місця події гільзи, згідно якої надані на дослідження 4 предмета є стріляними гільзами пістолетних патронів калібру 9 мм. Р.А. На поверхнях наданих на дослідження 4 гільз відобразились сліди від деталей та частин зброї, з якої вони були стріляні. При цьому дані гільзи стріляні з одного екземпляра зброї. Гільзи стріляні з пістолетів калібру 9 мм Р.А., наприклад «Беркут Streamer», «Беркут Stalker», «Беркут Smerch», або інших з аналогічним розташуванням слідоутворюючих частин та деталей (т.2 а.с.91-94).
Покази інших свідків, допитаних в судовому засіданні, а саме ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , як і досліджений судом протокол огляду місця події від 24.02.2018 року, згідно якого в кузові автомобіля марки «Ауді А 6» чорного кольору державний номер « НОМЕР_1 » не виявлені заборонені речі та предмети, не несуть в даному випадку жодного сенсового навантаження для розгляду вказаного кримінального провадження, але й не спростовують докази обвинувачення щодо вчинення злочину саме ОСОБА_9 за обставин, що викладені у вироку, та визнаних судом доведеними.
Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що висновками експертиз або будь-якими речовими доказами не підтверджена наявність у ОСОБА_9 саме в момент вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_8 вогнепальної зброї, пістолета, іншого предмету, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, оскільки хоча суд і не прийняв до уваги протокол огляду місця події від 24.02.2018 року, висновок судово-хімічної експертизи № 6-179 від 03.04.2017 року, протокол затримання особи - ОСОБА_9 від 24.02.2018 року, суд першої інстанції цілком вірно поклав в основу обвинувачення ОСОБА_9 покази допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків, які були безпосередніми очевидцями скоєного злочину, та інші належні й допустимі докази, які у всій своїй сукупності не викликають жодного сумніву як з приводу доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину за встановлених судом обставин, так і кваліфікації дій останнього за ч.4 ст. 296 КК України.
Той факт, що 24.02.2018 року під час огляду автомобіля «Audi А-6» чорного кольору з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_9 та затримання ОСОБА_9 від 24.02.2018 року не виявлено заборонених речей та предметів, а проведеною судово-хімічною експертизою 03.04.2017 року на куртці ОСОБА_9 продуктів пострілу не виявлено, не може свідчити про не вчинення обвинуваченим інкримінованих хуліганських дій саме із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, оскільки зазначені огляд, затримання та експертиза проводилися через певний проміжок часу після вчинення злочину, що не виключає можливості обвинуваченого позбутися або знищити докази вчиненого злочину, як цілком обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується й апеляційний суд.
Натомість протоколом огляду місця події від 24.02.2018 року підтверджується, що місцем події є проїжджа частина, розташована по вул.Типографічна (Друкарська) у м.Запоріжжі біля приватного будинку № 29. Біля воріт на відстані приблизно 20 см виявлені чотири гільзи золотого кольору розміром 9 мм., без внутрішнього змісту, з маркуванням «9мм РА Вlanc», які були упаковані та вилучені з місця події (т.1 а.с.248-249), та доданими до протоколу фото таблицями (т.2 а.с.1-3).
Судово-хімічною експертизою № 6-120 від 03.05.2018 року були досліджені вилучені з місця події гільзи, та на внутрішніх поверхнях чотирьох предметів, схожих на гільзи з металу жовтого кольору встановлено присутність дифеніламіну, який є компонентом нітроцелюлозних (бездимних) порохів (т.2 а.с.84-89).
Згідно висновку судово-трасологічної експертизи № 2-260 від 05.05.2018 року, під час якої досліджувались вилучені з місця події гільзи, згідно якої надані на дослідження 4 предмета є стріляними гільзами пістолетних патронів калібру 9 мм. Р.А. На поверхнях наданих на дослідження 4 гільз відобразились сліди від деталей та частин зброї, з якої вони були стріляні. При цьому дані гільзи стріляні з одного екземпляра зброї. Гільзи стріляні з пістолетів калібру 9 мм Р.А., наприклад «Беркут Streamer», «Беркут Stalker», «Беркут Smerch», або інших з аналогічним розташуванням слідоутворюючих частин та деталей (т.2 а.с.91-94).
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що 24 лютого 2018 року о шостій ранку він збирався на роботу в себе вдома в будинку АДРЕСА_3 , копався в капоті автомобіля, коли під`їхав ОСОБА_9 та вистрілив в його бік декілька разів, а саме в загальній кількості чотири рази. Пістолет в руці ОСОБА_9 був направлений у бік потерпілого, відстань була метрів двадцять. Висота воріт, поверх яких стріляв ОСОБА_9 , приблизно 1,6 м. Трохи пізніше ОСОБА_9 знову приїжджав з ким-то, та вони хотіли зібрати гільзи, але в них нічого не вийшло. Приблизно через тридцять хвилин приїхали співробітники поліції та зібрали гільзи, які залишились після вказаної стрільби ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 24 лютого 2018 року, приблизно о шостій ранку, вона прокинулась від пострілу. Вона одразу кинулась до вінка і побачила, як біля воріт стояв ОСОБА_9 з витягнутою рукою. Потім в хату зайшов ОСОБА_8 і сказав, що стріляв ОСОБА_9 . При стрільбі був пошкоджений багажник автомобіля. Але перед приїздом поліції ОСОБА_9 знову приїжджав та перед двором намагався зібрати гільзи, в руках у нього був пістолет. Відстань від вікна до калітки метра три, тому вона один постріл чула, а потім бачила ще два.
Свідок ОСОБА_12 надала пояснення з приводу того, що 24 лютого 2018 року, приблизно о шостій ранку, вона почула постріли, і у вікно побачила чорну «Ауді» та ОСОБА_9 , який стріляв. Всього було приблизно п`ять пострілів, спочатку вона почула постріли, а потім вона особисто бачила останній постріл. При стрільбі ОСОБА_9 знаходився біля калітки. Раніше обвинувачений показував їй пістолет, погрожував ним їй на роботі, це було 09 лютого.
Свідок ОСОБА_14 показав, що 24 лютого 2018 року, приблизно в шість годин ранку, він йшов до ОСОБА_22 , щоб разом напиляти дров його матері. Біля будинку ОСОБА_22 він побачив ОСОБА_9 , який стріляв з пістолета та потім поїхав та темній «Ауді» з іноземними номерами. Відстань між ними була приблизно тридцять метрів. Після першого пострілу він злякався та заховався за кут. Пістолет в руці ОСОБА_9 був направлений у бік будинку ОСОБА_22 . Пістолет він взнав по формі. Потім було ще три постріли. Після пострілів ОСОБА_9 сів в машину та поїхав у бік вул.Високовольтної. Свідок також пояснив, що приблизно через десять хвилин, коли він був у дворі своєї матері, ОСОБА_9 з кимсь повернувся до двору ОСОБА_22 , він це добре бачив, оскільки відстань складає приблизно 45 метрів.
Із показів свідка ОСОБА_15 випливає, що 24 лютого 2018 року приблизно в 6 годин ранку він вийшов зі свого дома та пішов на зупинку транспорту «вул.Електрична», та побачив на темній « ОСОБА_20 » ОСОБА_9 . З водійської сторони ОСОБА_9 висунув руку з пістолетом та вистрілив в бездомну собаку, після чого поїхав в бік будинку ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_15 почув ще декілька пострілів.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень і правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 296 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_9 невмотивовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи сторони захисту є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку злочину.
Що ж стосується наведених в апеляційних скаргах сторони захисту доводів про те, що судом не були взяті до уваги показання обвинуваченого в частині його непричетності до інкримінованих йому дій, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідних показів обвинуваченого та цілком правильно визнав їх такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню. Суд апеляційної інстанції також вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення.
Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
З урахуванням наведеного, виходячи з того, що доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг про необхідність скасування вироку як винесеного з суттєвими порушеннями процесуальних норм та виправдання обвинуваченого, про що йде мова в апеляції останнього, чи призначення нового судового розгляду, на що є посилання в апеляції захисника, задоволенню не підлягають.
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений та на утриманні малолітніх дітей не має, стан здоров`я обвинуваченого, який переніс черепно-мозкову травму та є інвалідом третьої групи, з 1988 по 1999 роки перебував на обліку в ЗОКПЛ з діагнозом «залишкові явища органічного ураження ЦНС із зниженням інтелекту» , раніше не судимий в силу ст.89 КК України, не працює та легальних доходів не має, неодноразово перебував на обліку в ЗОКНД з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та опіоїдів, позицію потерпілого стосовно ізоляції обвинуваченого від суспільства та його родини, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу покарання обставину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі саме з реальним його відбуттям за відсутності підстав для застосування ст..ст.69,75 КК України.
Отже, у даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_9 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад, тому доводи прокурора з приводу наявності підстав для скасування вироку суду з ухваленням нового вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення й призначення обвинуваченому більш суворого покарання є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні такими, що не підлягають задоволенню.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4