ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2720/19
Провадження №1-кп/477/273/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження ЄРДР за № 0000647 від 11.06.2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Киселівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 28 листопада 2018 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням за ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2018 року о 15:00 годині ОСОБА_3 , проходячи поблизу будинку АДРЕСА_2 , в якому раніше він бував в гостях у квартирантки даного будинку, та знав про відсутність власника у будинку, з метою незаконного збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, проник в приміщення даного будинку через незаперті вхідні двері, звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме металеву батарею на 8 ребр білого кольору, вартістю 429, 36 гривень, та з метою, щоб його діяння залишилося непоміченим, через вікно вказаного будинку, з якого зняв раму, виніс викрадене майно, яке здав на пункт прийому металобрухту у цьому з населеному пункті в той же день, за що отримав приблизно 300 грн.

За вказане діяння передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.185 КК України.

Окрім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в більшому обсязі викрадення, зокрема також двох телевізорів радянського виробництва невідомої марки кожний вартістю по 100 грн., на загальну суму 200 грн., що викрадені одночасно із вище вказаною металевою батареєю.

Потерпілою заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди на суму 629 грн. 36 коп. та моральної шкоди в сумі 6000 грн.

В ході судового слідства, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав, але не погодився з обсягом викраденого. Пояснив, що дійсно в червні 2018 року маючи на меті викрадення майна з приміщення будинку ОСОБА_5 , де він раніше бував в гостях у квартирантки даного будинку на ім`я ОСОБА_6 та знав про наявність металевих виробів в будинку, проник до нього через незаперті вхідні двері, викрав металеву батарею на 8 секцій, але щоб на вулиці його не побачили, вирішив винести викрадене через вікно, для чого зняв останнє з цвяхів та прислонив біля вікна. Через віконний отвір виніс викрадене та здав у цьому селі по вул.Ушакова на пункт прийому металобрухту, за що отримав приблизно 300 грн. Стосовно телевізорів, то вказував, що останніх в будинку не бачив та не викрадав. Свої вини в цій частині не визнав. Стосовно визнання вини у крадіжці телевізорів під час досудового розслідування, то вказував, що обмовив себе в цьому під психологічним тиском.

Стосовно вимог щодо відшкодування моральної шкоди визнав, проте щодо наявності невідшкодованої матеріальної шкоди заперечував, посилаючись на те, що телевізорів він не викрадав, а батарея потерпілій була повернута.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що по АДРЕСА_2 розташований належний їй, отриманий у спадок житловий будинок, в якому тимчасово проживала квартиранта ОСОБА_7 . 11 червня 2018 року зі слів брата ОСОБА_8 , який проживає у цьому ж селі, їй стало відомо, що з її будинку здійснено крадіжку. В цей же день вона зателефонувала ОСОБА_9 та разом вони прийшли до будинку, який та відчинила, та оглянувши будинок вона виявила викрадення батареї, трьох телевізорів, марки не пам`ятає, та інших речей, з яких їй нічого повернуто не було. Зі слів ОСОБА_10 їй стало відомо, що вказану крадіжку міг вчинити ОСОБА_11 приводу викраденого майна вона звернулася до поліції та нині підтримує заявлений нею цивільний позов, в тому числі щодо відшкодування моральної шкоди, посилаючись на переживання, яких зазнала через протиправне пошкодження та викрадення її майна, та поведінки обвинуваченого, який до цього часу, не зважаючи на надані їй запевняння, не полагодив її пошкоджене майно під час вчиненої ним крадіжки, зокрема двері та вікно. В той же час, вона, маючи погане самопочуття через інвалідність у зв`язку із хворобою спини, мала докладати зусиль аби з`ясовувати обставини викрадення, звертатися до правоохоронних органів, взагалі докладати зусиль до відновлення її порушених прав.

Доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні даного кримінального правопорушення сторона обвинувачення обґрунтовує також наступними письмовими доказами.

Так, місце, час та спосіб скоєної обвинуваченим крадіжки підтверджується змістом заяви від ОСОБА_5 , згідно якої в період з 24.05.2018 року по 10.06.2018 року невідомі особи викрали належне їй майно з домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.06.2018 року - в кімнаті, що розташована з тильної сторони будинку, мається кріплення для батареї опалювання, сама батарея відсутня (а.с. 20-25).

Згідно із заявою ОСОБА_12 , мешканки смт.Первомайське, останньою видано працівникам поліції 11.06.2018 року чавунну батарею на вісім ребер, яку 06.06.2018 року їй продав ОСОБА_13 (а.с.26). Даний предмет оглянуто та постановою слідчого від 11.06.2018 року визнано речовим доказом, і того ж дня, за зберігальною розпискою передано ОСОБА_5 .

Розмір завданої потерпілій викраденням вище вказаної чавунної батареї матеріальної шкоди підтверджується даними висновку експерта №158 від 22.06.2018 року та становить 429 грн. 36 коп. (а.с. 32-36).

Аналізуючи зміст досліджених письмових доказів, покази ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 , суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднану із проникненням у житло.

При цьому, висунуте обвинувачення ОСОБА_3 щодо викрадення з будинку потерпілої одночасно із вище вказаною батареєю також двох телевізорів радянського виробництва, не знайшло свого підтвердження.

Сам обвинувачений здійснення крадіжки даного майна заперечує.

Доказів щодо його причетності до викрадення даного майна суду не надано.

Сама потерпіла не змогла чітко вказати ідентифікаційні ознаки викраденого майна, зокрема назву телевізорів, їх вартість, кількість, стан придатності, тощо. Вказане також не встановлено і органами досудового розслідування.

За наведеного, суд не вважає доведеним вину обвинуваченого у викраденні двох телевізорів невідомої марки вартістю по 100 грн. кожний.

При вирішенні питання про вид і міру покарання обвинуваченого, суд враховує положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, а також положення ст.65КК України стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує щире каяття останнього, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, тобто такі що обтяжують покарання, не встановлені.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що на час скоєння даного кримінального правопорушення він судимий не був, за місцем проживання за характеризуючими даними компрометуючих обставин не вбачається, проживає з батьками, заяв та скарг щодо обвинуваченого до селищної ради не надходило.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, згідно ст.12 КК України, наслідки, що настали, дані про особу винного, про які зазначені вище, та обставини, що пом`якшують покарання, при цьому враховує, що призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів, а також співмірним та адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З огляду на обставини скоєння кримінального правопорушення, майно, що викрадене та його повернення власниці, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України та з контролем за виправленням обвинуваченого.

При цьому остаточне покарання має бути призначене із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2018 року за ч.3 ст. 185 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави, відповідно до документально підтвердженого розміру, зокрема на суму 1144 грн.

Щодо заявленого цивільного позову, то з урахуванням недоведеності вини ОСОБА_3 у викраденні телевізорів, а також повернення потерпілій майна, в частині якого обвинувачення знайшло своє підтвердження, то суд, з урахуванням вимог ст.ст. 128-129 КПК України, ст.1166 ЦК України, не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення матеріальної шкоди.

Стосовно вимог ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 грн., які потерпіла обґрунтовує переживаннями та стресом через викрадення та пошкодження її майна, необхідності докладання зусиль для відновлення порушеного права, а також поведінки обвинуваченого, який, не зважаючи на надані запевняння щодо полагодження пошкодженого її майна під час скоєння вище вказаної крадіжки, таких дій не вчинив, що також спричиняє потерпілій душевних страждань, адже остання вправі розраховувати на захист та поновлення її порушеного права.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 р., суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з тим, що потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду та в результаті протиправної дії обвинуваченого вона зазнала душевних страждань, однак це до істотних змін в її житті не призвело.

Тому виходячи з вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, засад розумності, виваженості та справедливості, а також характеру немайнових витрат і їх тривалості, вважає, що розмір заявленої моральної шкоди необхідно задовольнити частково в розмірі 3000 тисяч гривень, зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог та характеру діяння обвинуваченого, конкретних обставин даної справи, в тому числі повернення викраденого майна.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд -

З А С УД И В:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі частини 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, зокрема за даним вироком та вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28.11.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він на протязі двох років іспитового терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 не обиралася.

Речові докази по справі: чавунну батарею на 8-м секцій, що передана ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 , особистий код платника податків НОМЕР_1 , у відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , в дохід держави процесуальні витрати із залучення експерта у кримінальному провадженні 0000647 від 11.06.2018 року, в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору та не пізніше наступного дня, з дня його проголошення, - направити потерпілій та роз`яснити їй право отримати виконавчий лист після набрання вирок законної сили, у разі, якщо обвинуваченим не буде в добровільному порядку виконано вирок суду щодо стягнення коштів на її користь.

Суддя ОСОБА_1