ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/121917/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2581/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року обвинувальний акт, затверджений 27.06.2019 року прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000581 від 08.02.2019 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - повернуто прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.

В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000581, всупереч вимог п.5 ч.1 ст.291 КПК України, не містить формулювання обвинувачення. Крім того, в своєму рішенні суд вказав, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки порушує права, свободи та інтереси інших осіб ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), прізвища яких зазначені у формулюванні обвинувачення

Не погодившись з рішенням районного суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу районного суду скасувати і призначений новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх прокурор вимог вказує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам КПК України, а саме п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Так в обвинувальному акті вказано: фактичні обставини кримінального правопорушення, які в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою; кваліфікацію злочину ч.4 ст. 190 КК України та формулювання обвинувачення.
Зазначає і те, що твердження суду про порушення засад кримінального провадження презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також прав, свобод і інтересів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у зв`язку із зазначенням їх прізвищ в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 до ухвалення судом остаточного судового рішення у цьому провадженні є передчасними та безпідставними.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку обвинуваченого та його захисника щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішенні; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. При цьому законним є рішення , яке ухвалено судом з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України ; обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені оціненими судом доказами, а вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314КПК України суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору , якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто вимогам ст. 291 КПК України.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.
Таке право гарантується п. (а) ч. 3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу та складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Частиною другою зазначеної норми визначений перелік відомостей, які повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими відомостями, в обвинувальному акті мають бути зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: - фактичних обставин кримінального правопорушення; - правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); - формулювання обвинувачення. Виходячи з цього, обвинувальний акт повинен містити як виклад обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто складатися з описової та резолютивної частини.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд здійснюється лише відносно особи, якій висунуте обвинувачення, і тільки в межах висунутого обвинувачення, згідно до обвинувального акту.
Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові № 5-328кс16 від 24.11.2016 року Верховний Суд України, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому, правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист.
Крім того, в цьому судовому рішенні зазначений правовий висновок Верховного Суду України про те, що в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.
Отже, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000581, прокурором повністю дотриманні вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структури, а саме формулювання обвинувачення (арк.129-130 т. 1 судового провадження), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення (арк.1-129 т. 1 судового провадження), а тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недотримання прокурором в цій частині вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.
Більш того, мотивувальна частина оскаржуваної ухвали містить суперечливі висновки, оскільки перша частина рішення суду щодо повернення обвинувального акту містить твердження про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, але вже в іншій частині зазначено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, так як у «формулюванні обвинувачення» зазначено певні відомості, які порушують загальні засади кримінального провадження (арк..134-135 т.2 судового провадження) .
Тобто, висновки суду щодо відсутності формулювання обвинувачення не відповідають дійсності, оскільки обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 з викладенням формулювання обвинувачення та фактичних обставин кримінального правопорушення, повністю відповідає диспозиції ч.4 ст. 190 КК України, є зрозумілим і може бути роз`яснено судом в ході розгляду кримінального провадження по суті.
Колегія суддів також погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що процесуальна оцінка пред`явленого обвинувачення особі, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.
Твердження суду про те, що обвинувальний акт суперечить вимогам та загальним засадам кримінального процесуального законодавства, оскільки порушує права, свободи та інтереси інших осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не є учасниками цього кримінального провадження, але прізвища яких зазначені у формулюванні обвинувачення, на думку колегії суддів, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доведення обґрунтованості обвинувачення покладається не на прокурора, а суд, відповідно до норм ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що чітко узгоджується з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з цим, вказівка у формулюванні обвинувачення прізвищ, ім`я та по батькові осіб, які не притягуються до кримінальної відповідальності у цьому кримінального провадженні, не позбавлена правових та певних негативних процесуальних наслідків, але як слушно пояснював прокурор під час апеляційного розгляду, він розуміє наявність цього недоліку, який може бути виправлений у процесуальний спосіб, передбачений ст.ст.338, 339 КПК України. Про наявність таких намірів прокурор чітко зазначив під час апеляційного розгляду, вказуючи про те, зазначені процесуальні дії будуть виконуватись внаслідок повернення справи на новий судовий розгляд.
При цьому належить врахувати імперативну норму, що міститься в ч.3 ст.415 КПК України.
Крім того, прокурор, відповідно до ст.ст.338, 340 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду будуть вставлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання, що також свідчить про передчасність судового рішення, ухваленого судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду щодо суті пред`явленого обвинувачення є передчасними.
Таким чином суд першої інстанції передчасно повернув обвинувальний акт прокурору , оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ст.291КПК України при його складанні суд не навів.
Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404; 405; ст.407 ч.1 п.6; 409 ч.1 п.п.2, 3; 411 ч.1 п.4; 412 ч.1; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4