гСправа № 358/1477/17 Провадження № 1-кп/358/8/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуслав кримінальне провадження №0000354, внесене 10.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ківшовате, Таращанського району Київської області, громадянки України, з повною загальною освітою, вдови, не маючої на утримання неповнолітніх дітей, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2017 року близько 14 години, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу господарства за адресою: вул. Петра Запорожця, 46, м. Богуслав Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинила сварку з ОСОБА_5 , у ході якої останній наніс декілька ударів кулаками по тілу ОСОБА_3 . В цей час, ОСОБА_8 , перебуваючи на території свого господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , почувши сварку, яка відбувалася між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , вийшов на проїжджу частину дороги, помітив, що дана сварка супроводжувалася фізичною тяганиною. ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_5 схопив останнього обома руками за одяг та штовхнув, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю. Підвівшись з землі ОСОБА_5 взяв металеву трубу та наніс удар по голові ОСОБА_8 . У відповідь на це ОСОБА_8 почав наносити удари кулаками по тулубу ОСОБА_5 .

В цей час ОСОБА_3 , будучи учасником вищевказаної бійки, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 взявши до рук мітлу нанесла по ОСОБА_5 декілька ударів мітлею, заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді синців лівої бокової поверхні грудної клітки, лівої лопаткової та надлопоткової ділянок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 50 від 11.07.2017 року та висновком судово-медичного експерта №43/50 від 23.10.2017 року.

Ухвалою суду від 14.02.2018 року кримінальне провадження № 0000354 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відносно ОСОБА_8 закрито у зв`язку з тим, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.186).

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнала та від надання показань відмовилася, відповідно до ст.63 Конституції України.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_3 не визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, її винуватість повністю доведена доказами дослідженими та перевіреними судом, що узгоджуються між собою у їх сукупності та є належними і допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, а саме: показами потерпілого та свідків наданих в судовому засіданні, та матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- показами потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що приблизно у липні 2017 року він перебував у себе у дворі, випустив собаку, яка побігла на вулицю. Обвинувачена вийшла на вулицю і зробила зауваження за те, що бігає його собака. Потім почалася бійка. Хто вдарив першим він не пам`ятає. Вони почали битися разом. Обвинувачена била його кулаком по голові та по спині. Приблизно вона вдарила його 5 раз по голові, 4 рази по спині і 4 рази по руках. Він також руками бив обвинувачену. Через декілька хвилин обвинувачена покликала на допомогу свого чоловіка. Коли до них підбіг чоловік обвинуваченої, вони разом почали його бити. Чоловік обвинуваченої наніс йому приблизно 14 ударів кулаком по голові та у груді. Обвинувачена також нанесла декілька ударів. Він також махав руками коли його били. Вдарив чоловіка обвинуваченої один раз, а скільки раз вдарив обвинувачену він не знає. Обвинувачена та її чоловік били його руками, а він махнув один раз трубою, яку взяв у себе у дворі. Хотів хоч один раз вдарити кого небудь, і вдарив чоловіка обвинуваченої. Побиття продовжувалося приблизно 40 хвилин. Від ударів він присів біля воріт. Він не падав на землю і не втрачав свідомість. Бійка припинилася після того, як підійшла сусідка ОСОБА_9 , яка зробила зауваження чоловіку обвинуваченої. Після побиття він лікувався вдома, а через 2 тижні після цього пішов до лікарні, оскільки боліла спина, голова та погіршився слух;

- показами свідка ОСОБА_10 , яка показала, що 04.07.2017 року вона перебувала у себе в дома. Приблизно о 14 годині вона почула крик жінки. Виглянувши через паркан вона побачила, як ОСОБА_3 в руці тримає палку. До неї підбіг ОСОБА_5 і вдарив останню рукою в ухо. Від удару ОСОБА_3 впала. Потім ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_3 по шиї, а собака почала її кусати за ноги. ОСОБА_3 голосно кричала. В цей час з подвір`я вибіг ОСОБА_8 , у якого в руках була мітла. Коли ОСОБА_8 підбіг до них, він викинув мітлу та руками відпихнув ОСОБА_5 від ОСОБА_3 . Після цього вона відволіклася і не бачила бійки, оскільки додому прийшов онук. Потім вона бачила, як ОСОБА_5 ударив ОСОБА_8 трубою по голові. ОСОБА_8 розсердився і сказав:-« Раз ти так, то я тебе голими руками задушу» і він з ОСОБА_5 почав битися. ОСОБА_3 також декілька раз вдарила ОСОБА_5 мітлею по спині. Конфлікт відбувався приблизно 12-15 хвилин, до тих пір поки ОСОБА_9 не вдалося припинити бійку;

-показами свідка ОСОБА_11 , яка показала, що 04.07.2017 року о 14 год. вона перебувала у себе по господарству, почувши сварку, вийшла на вулицю та побачила сварку між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони. Вона вирішила їх розборонити. Коли вона підійшла до них, то побачила на голові у ОСОБА_5 була гуля та кров із ротової порожнини, а у ОСОБА_8 голова була в крові. На землі лежала металева труба та дві частини від держака до мітли, які вона взяла та кинула через паркан до подвір`я ОСОБА_12 ;

- показами експерта ОСОБА_13 , який показав, що при огляді гр. ОСОБА_5 було виявлено, що по лівій боковій поверхні грудної клітки в ніжній третині, між середньо та задньою під пахвовими лініями, два синці близької до смугастої форми фіолетово-синього кольору з жовтим відтінком, розмірами 4х1,5см та 4х1,5см на відстані 1,7см., які не виключено, що утворилися від ударів тупим предметом, яким міг бути мітла.

- заявою ОСОБА_5 від 10.07.2017 року про прийняття заходів до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які 04.07.2017 року нанесли йому тілесні ушкодження (т.1 а.с.35);

- висновком експерта №50 від 11.07.2017 року (т.1 а.с.69, 70);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 13.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 розповіла та показала на статистові, як саме ОСОБА_3 наносила удари мітлою по спині ОСОБА_5 (т.1 а.с.77-82);

- висновком експерта №43/50 від 23.10.2017 року (т.1 а.с.85-87).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд знаходить їх достатніми та допустимими, у зв`язку з чим, вважає можливим покласти їх в основу обвинувального вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_3 та доведеності її вини у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої та характеризуючи дані щодо ОСОБА_3 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризуються позитивно, є пенсіонеркою, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, суд враховуючи вищевикладене у їх сукупності приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченої, слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, оскільки покарання у виді громадських робіт або виправних робіт не може бути призначено враховуючи положення ч.3 ст. 56 та ч.2 ст. 57 КК України.

Разом з цим, прокурор ОСОБА_14 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, про що надали заяву.

Обвинувачена ОСОБА_3 звернулася із заявою, в якій зазначила, що вона не заперечує проти того, щоб кримінальна справа по її обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України була закрита за строками давності і притягнення до відповідальності.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити від нього засудженого.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність;

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Таким чином, злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, визнає обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вбачається, що дане кримінальне правопорушення вчинено 04 липня 2017 року, тобто перебіг давності строків притягнення до кримінальної відповідальності розпочався 05 липня 2017 року.

Таким чином з моменту вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину сплинув 05 липня 2019 року.

29 листопада 2019 року під час судового засідання прокурор звернувся з клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на положення ст. 49 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є не правом, а обов`язком суду.

Враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, у зв`язку із чим слід визнати, що на момент постановлення вироку сплив строк давності вчиненого 04.07.2017 року ОСОБА_3 умисного легкого тілесного ушкодження, у зв`язку із чим вона підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно неї закриттю.

Що стосується заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_5 , суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ч.5 ст. 74, ст. 49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки необхідно залишити його без розгляду, та роз`яснити потерпілому, що наведене не позбавляє права у вирішенні позову у порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 44, 49, ч.5 ст. 74 КК України, п.1 ч.2 ч.8 ст.284, ст.285, ч.1 ч.4 ст.286, ст.288, ст.ст. 350, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити частково.

На підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000354, внесене 10.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано або не змінено, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1