Справа №639/4322/19
Провадження №1-кс/639/2182/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за клопотанням ОСОБА_2 в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України щодо порушення прав ув`язненої під час утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в:

27.06.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_2 , датоване 24.06.2019 р., в якому з посиланням на вимоги ч. 1 ст. 206 КПК України заявниця просить зобов`язати начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» усунути порушення та у повному об`ємі виконати вимоги пункту 2.5 статті 2 Розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства Юстиції від 18.03.2013 № 460/5, а саме: «Для забезпечення належного нагляду та контролю за поведінкою ув`язнених і засуджених у коридорах, прогулянкових двориках, приміщеннях, камерах, карцерах та стаціонарах медичних частин СІЗО установлюються відеокамери, на вікнах камер встановлюються додаткові технічні засоби виявлення. Адміністрація зобов`язана письмово ознайомити ув`язнених і засуджених під їх особистий підпис про застосування технічних засобів нагляду і контролю»; провести судове засідання за її особистої участі в залі суду.

У поданому клопотанні ОСОБА_2 зазначає, що дії службових осіб Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» щодо невиконання вимог пункту 2.5 статті 2 Розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів ДКВС України, порушують її права як ув`язненої особи, оскільки вона неодноразово піддавалась несправедливості зі сторони адміністрації СІЗО та не могла довести вказані факти, через відсутність відеоспостереження в приміщеннях карцеру, прогулянкового дворику та інших приміщеннях.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_2 просить про поновлення та забезпечення дотримання її прав як ув`язненої особи в порядку, передбаченому частиною 1 статті 206 КПК України.

Перевіривши зміст клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за клопотанням, з наступних підстав.

Так, частиною 1 статті 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи (ч. 2 ст. 206 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Вимогами статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В поданому клопотанні ОСОБА_2 не порушується питання щодо її незаконного тримання особи під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», чи щодо ненадання ув`язненій необхідної медичної допомоги під час утримання під вартою, як регламентується у вищевказаній статті, тобто не порушуються питання, які є предметом судового контролю слідчого судді в порядку статті 206 КПК України.

Дослідивши зміст поданого клопотання ОСОБА_2 від 24.06.2019 року слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за цим клопотанням, як поданому всупереч вимогам статті 206 КПК України та такому, що не підлягає вирішенню в порядку зазначеної статті.

При цьому ОСОБА_2 роз`яснюється, що згідно з ч. 2 ст. 537 КПК України оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Вимогами ч. 9 ст. 539 КПК України передбачено, що розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, ОСОБА_2 не позбавлена можливості оскаржити в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку КПК України, рішення, дії чи бездіяльність уповноважених осіб Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» як такі, що порушують її права під час утримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 206, 309, 369 372, 537, 539 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ув`язненої ОСОБА_2 від 24.06.2019 року, поданому в порядку частини 1 статті 206 КПК України щодо порушення прав ув`язненої під час утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» та повернути зазначене клопотання особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1