Постанова

Іменем України
18 липня 2019 року

м. Київ
Справа № 199/6365/18
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/803/1242/19

Провадження № 51 1687 км 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 27 червня 2018 року, щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах

ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 березня

2019 року.

Зміст судових рішень і встановлені обставини
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від

24 жовтня 2018 року задоволено клопотання прокурора, ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 369 ч. 1 КК України на підставі

ст. 354 ч. 5 КК України, а кримінальне провадження № 0000306 закрито.

На зазначену ухвалу про закриття кримінального провадження адвокатом

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 12 березня 2019 року було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2019 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 повернуто апелянту на підставі ст. 399 ч. 3 п. 2 КПК України.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , просить ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвала про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження стосується прав та законних інтересів ОСОБА_8 , оскільки в тексті ухвали зазначено прізвище ОСОБА_8 як особи, яка отримала неправомірну вигоду він ОСОБА_6 . Вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , не досліджуючи докази винуватості/невинуватості ОСОБА_8 , констатував факт отримання останнім неправомірної вигоди, чим порушив принцип презумпції невинуватості, а апеляційний суд, повернувши апеляцій скаргу адвоката ОСОБА_7 , фактично відмовив ОСОБА_8 у доступі до правосуддя.
Заперечень на касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 обґрунтованою та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Апеляційна скарга повертається, якщо: особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ст. 399 ч. 3 КПК України).

Мотивуючи своє рішення про повернення апеляційної скарги, Дніпровський апеляційний суд послався на підставу для повернення, передбачену ст. 399 ч. 3 п. 2 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу. Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 не є стороною, яка має право на апеляційне оскарження, та дійшов висновку, що адвокат ОСОБА_7 не є особою, яка відповідно положень до ст. 393 КПК України має право подати апеляційну скаргу.
Доводи касаційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції є обґрунтованими.
Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України (ст. 55 ч. 2, ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст. 24 КПК України).
Згідно зі ст. 288 ч. 5 КПК України ухвала судупро закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційну скаргу мають право подати, у тому числі інші особи у випадках, передбачених КПК України (ст. 393 ч. 1 п. 10 КПК України).
Конституційний Суд України у своїх рішеннях висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене (Рішення від

25 грудня 1997 року № 9-зп, Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Висновок про правозастосування норм ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст. 24 КПК України щодо права на оскарження судового рішення до суду вищого рівня міститься в постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року в справі № 5-347 кс 15 щодо ОСОБА_9 , прийнятій за результатами розгляду справи з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених КПК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. Зокрема, у постанові зазначено, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ст. 24 ч. 2 КПК України.
Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Як убачається із фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначених в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від

24 жовтня 2018 року, 26 червня 2018 року о 04 годині 15 хвилин ОСОБА_6 неподалік будинку № 82 по вул. Берегова в м. Дніпрі надав лейтенанту поліції ОСОБА_8 та сержанту поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень за нескладення постанови про вчинення ОСОБА_6 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 121 ч. 6, ст. 126 ч. 1 КУпАП, та протоколу про вчинення ним же адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
У порушення вимог ст. 370, ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції не врахував зазначених обставин, тому його висновок про те, що адвокат ОСОБА_7 не має права подати апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня

2018 року щодо ОСОБА_6 є передчасним.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню частково.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3