Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, військовозобов`язаного, освіта середня-спеціальна, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Кіровського районного суду м. Астрахані Російської Федерації від 08.02.2017 року за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 10 років 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство юстиції України звернулось до Гайворонського районного суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. У клопотанні зазначено, що 14.06.2019 року наказом Міністерства юстиції України №1798/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 07.05.2019 №06-57684/19.
ОСОБА_4 засуджено вироком Кіровського районного суду м. Астрахані від 08.02.2017 до покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30 пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет») групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Астраханській області», кінець відбуття строку покарання - 03.09.2026.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянинові України російським судом, Міністерство просить визначити за КК України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим.
Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився. У клопотанні просив справу розглянути за відсутності представника.
У судовому засіданні прокурор висловив думку про задоволення клопотання та необхідність приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається із вироку суду Російської Федерації ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину та призначено покарання за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК РФ 10 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання визначено обчислювати з 08.02.2017 року, зарахувавши ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час його тримання під вартою з 04.03.2016 року по 07.02.2017 року. Вирок суду набрав законної сили 23.03.2017 року (а.с. 5-15).
Засуджений ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Астраханській області», кінець відбуття строку покарання - 03.09.2026 року (а.с. 25).
Згідно з наданою з виправної установи характеристикою ОСОБА_4 характеризується негативно (а.с. 32), відповідно до медичної довідки є здоровим (а.с. 31).
Відповідно до листа Державної міграційної служби України ОСОБА_4 є громадянином України (а.с. 35).
Згідно письмової заяви ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбуття покарання (а.с. 3).
Вивченням вироку суду та норм національного закону про кримінальну відповідальність встановлено, що ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, та такі діяння відповідають ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України.
Відповідно до довідки про відбуте покарання та покарання, що належить відбути, ОСОБА_4 станом на 19.03.2019 року відбув 3 роки 15 днів з призначеного йому покарання, невідбута частина покарання складає 7 років 5 місяців 14 днів (а.с. 25).
Здійснюючи процедуру приведення вироку у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і неповинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавством держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Отже, суд України має застосувати лише свої процедури, а щодо строку відбування покарання, керуватися положеннями п. d) ст. 11 Конвенції.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Разом з тим, відповідно ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Згідно з вироком суду РФ дії ОСОБА_4 кваліфікувалися за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ.
Санкція ч. 4 ст. 228.1 КК РФ в цій редакції закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.
У той самий час, за кримінальним законодавством України зазначений у вироку суду епізод злочинної діяльності ОСОБА_4 охоплюється складом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незакінчений замах на збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України дії засудженого мали бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України.
Отже, враховуючи, що максимальне покарання за ч. 2 ст. 307 КК України складає 10 років позбавлення волі, за діючим законодавством України покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України не може перевищувати 10 років позбавлення волі.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне привести у відповідність із законодавством України вирок Кіровського районного суду м. Астрахані від 08.02.2017 року щодо громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком 10 років 6 місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму у відповідність із законодавством України та визначити, що ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави. В такому випадку суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, що в даному випадку складає 10 років позбавлення волі.
Конфіскація майна ОСОБА_4 вироком іноземного суду не призначалася, тому не повинна застосовуватися і при відбуванні покарання на території України, хоча Кримінальним кодексом України така конфіскація передбачена.
Згідно з законодавством України режим утримання засудженого визначається установами для відбуття покарання, а не судом.
Отже, слід вважати ОСОБА_4 , засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі.
Таким чином, клопотання про приведення вироку у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 602 - 604, 610 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.
Привести вирок Кіровського районного суду м. Астрахані від 08.02.2017 року щодо громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком 10 років 6 місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком 10 років.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1