Справа № 526/1070/19
Провадження № 1-кп/526/152/2019

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч кримінальне провадження №0000197 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Біленченківка, Гадяцького району Полтавської області,
жителя
АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна
середня, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2019 близько 20 год 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у будинку по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , під час сварки із своїм батьком ОСОБА_5 , діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити із значною силою здійснив поштовх руками в область грудей свого батька ОСОБА_5 , в результаті чого той впав на підлогу задньою поверхнею тіла.

Внаслідок удару об поверхню підлоги при падінні потерпілий ОСОБА_5 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 71 від 07.05.2019 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки лівої кульшової кістки без зміщення відламків, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненому злочині за обставин викладених у обвинувальному акті визнав повністю, розкаявся пояснив, що не оспорює обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені органом досудового розслідування, а тому вважає, що дослідження доказів є недоцільним. Згідно ст..63 Конституції України від дачі показань в суді відмовився.

Потерпілий ОСОБА_5 , надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, претензій до обвинуваченого не має.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ст.128 КК України, як необережне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , що спричинило тривалий розлад здоров`я .

Обставинами, що пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України вчинення злочину, щодо особи похилого віку .

Згідно досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ризик небезпеки для суспільства є середній.

ОСОБА_4 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує як обставини , що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання, так і те, що відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення віднесено до категорії невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме, те що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується посередньо, має похилий вік.

Санкцією ст.128КК України передбачені покарання у виді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі.
Відповідно до ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не застосовуються до осіб, які досягли пенсійного віку.
Відповідно до ч.2 ст.57 КК України виправні роботи не застосовуються до осіб, які досягли пенсійного віку.
Згідно з ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на час постановлення вироку є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданого 20.07.2015р. Пенсійним фондом України серія ААІ №254415.
Отже, жоден із видів покарань, передбачених санкцією ст.128 КК України - громадські роботи, виправні роботи та обмеження волі не може бути призначений обвинуваченому ОСОБА_4 .
Суд також, враховуючи роз`яснення п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких він не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані, не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ст.69 КК України та переходу до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ст.128 КК України.
Згідно з роз`ясненнями п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані, суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та звільнити його від покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не заявлялось.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати виннним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання зігдно ч.3 ст.56, ч.2 ст.57, ч.3 ст.61 КК України, оскільки жоден вид покарання передбаченого санкцією ст.128 КК України, не може бути застосованим до нього.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, та не підлягає оскарженню в частині заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1