СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання заступника начальника першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000021 від 03.08.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019 слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про повернення клопотання для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, виходячи з такого.
З матеріалів клопотання вбачається, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , не має процесуального статусу особи підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, тобто є третьою особою у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, то з таким клопотання про накладення арешту може звернутись лише прокурор, а не слідчий.
Отже, зазначене клопотання подане не уповноваженою особою, у зв`язку з чим підлягає поверненню.
За таких обставин, клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :
Клопотання заступника начальника першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000021 від 03.08.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків та встановити строк у 72 години з дня отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1