ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/368/19
Провадження № 1-кп/636/474/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001985, внесеному 24 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чугуїв, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, в силу ст. 89 КК України не засудженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
в с т а н о в и в:
24 грудня 2018 року близько 07 години 15 хвилин ОСОБА_4 знаходився поблизу під`їзду № 1, буд. АДРЕСА_2 , де, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив в конфлікт, в ході якого, діючи умисно, протиправно, дістав з багажника автомобіля балонний ключ та, знаходячись навпроти останнього, наніс йому один удар правою рукою в лобну ділянку голови зліва. Вищезазначеними діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14-8-Ч/19 від 22.01.2019, наступне тілесне ушкодження: забійна рана лівої лобної ділянки голови, яка утворилася внаслідок ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою подовженою травмуючою поверхнею (можливо, з ребром), яка за ступенем тяжкості кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України - тобто, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про те, що претензій матеріального характеру не має.

За згодою обвинуваченого, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК ГУНП в Харківській області та ОСК МВС України № 119-18012019/63091 від 28.01.2019. про судимість ОСОБА_4 , згідно якої обвинувачений в силу ст. 89 КК України не засуджений (а.к.п. 48-49);

- характеристики, виданої ДОП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області від 23.01.2019, згідно якої за місцем мешкання ОСОБА_4 характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, правопорушень в побуті не допускає, стосунків з особами, що ведуть антигромадський спосіб життя, не підтримує (а.к.п. 47);

- довідок КЗОЗ «Чугуївської ЦРЛ ім. М.І. Кононенка» № 01-13/220 від 21.01.2019, згідно яких обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 46).

Дослідивши та проаналізувавши вивчені у справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, - нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше в силу ст. 89 КК України не засуджений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає визнання вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, а також враховуючи дані про особу та обставини справи, а саме: відсутність тяжких наслідків від скоєного злочину, відсутність цивільного позову, суд вважає, що ОСОБА_4 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і за доцільне призначити покарання, з врахуванням його майнового стану, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, та застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового слідства не обирався та підстав його обрання судом не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя