Справа № 520/2379/17
Провадження № 1-кп/520/15/19
УХВАЛА
22.10.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду об`єднане кримінальне провадження №0000041 від 05.01.2017, №0002268 від 15.06.2017, №0003866 від 14.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , запрошеної на окрему процесуальну дію,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки ризики, які були враховані судом при обранні і продовженні найсуворішого запобіжного заходу на сьогодення не відпали, залишаються актуальними. Так, ОСОБА_3 , як це вбачається з довідки інформаційного центру та обвинувальних актів, не вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, тобто має судимість. Він не виправдував довіру суду та після звільнення від відбування покарання з випробуванням, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину. Після звільнення з місць позбавлення волі під застави через нетривалий строк знов обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів проти власності. Будучи під заставою, не виконував обов`язки, не з`являвся до суду на виклик, про причини неявки суд не повідомляв, неодноразово піддавався приводу, оголошувався у розшук. Отже, ризики продовжити злочинну діяльність, ухилятися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, є актуальним. З огляду на те, що не всі потерпілі і свідки були допитані, залишається ризик незаконного впливу на них, оскільки обвинувачений оспорює обвинувачення.
Обвинувачений просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт по місцю реєстрації, бо у нього малолітня дитина, а прокурор тривалий час не може забезпечити потерпілого і свідків в судове засідання.
Захисник підтримала клопотання обвинуваченого та доповнила, що обвинувачений надто довго тримається під вартою без обвинувального вироку суду, намірів ухилитися від суду він не має.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки той двічі порушував запобіжний захід у виді застави.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого, виходячи з наступного.
Так відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено і з обвинувальних актів та доданих до них матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кількох умисних кримінальних правопорушень, у тому числі тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Відповідно до ст.177 КПК України прокурором доведена наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини:
може вчинити новий злочин, оскільки він має судимість, ухилявся від суду і перебував у розшуку, неодноразово не виконував умови запобіжного заходу у виді застави, у зв`язку з чим був обраний найсуворіший запобіжний захід, а дві застави звернуто в дохід держави,
може здійснити дії на переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він не має офіційного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів в період іспитового строку, неодноразово порушував умови запобіжного заходу у виді застави;
може незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки пред`явлене обвинувачення оспорює.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не має постійного місця проживання, не проживає за місцем реєстрації, офіційно не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі. Сам по собі факт того, що ОСОБА_3 є батьком малолітньої дитини, враховуючи образ життя обвинуваченого, не свідчить про стійкість і міцність його соціальних зв`язків.
Судом встановлено, що застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, неможливо. Тому застава, як альтернативний запобіжний захід не обирається.
Враховуючи обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність подальшого тримання ОСОБА_3 під вартою під час розгляду справи в суді, що узгоджується з вимогами Національного законодавства та з Рішенням ЄСПЛ «Ічин та інші проти України».
Тобто законних підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 на строк 60 діб, а саме до 21.12.2019, без права внесення застави. Ухвала втрачає дію о 16.00 год. 21.12.2019.
Відмовити в задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на заставу.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копію ухвали відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1