Номер провадження: 11-кп/813/227/19
Номер справи місцевого суду: 497/1643/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 05.02.2018 року в кримінальному провадженні №0000153 від 21.03.2017 року відносно ОСОБА_10 , -

встановив:

оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Челябінськ РФ, громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, приватний підприємець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України
Вироком суду вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Згідно з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, 20.03.2017 року, приблизно о 19 год. 25 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля «Mercedes-Benz 240D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому здійснював рух, чим грубо порушував вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306, згідно якого: «водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», чим позбавив себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним автомобіля.
Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, здійснював рух по вул. Інзовська, проїзна частина якої має двосторонній рух, по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, з боку вул. Караманєва в напрямку вул. Паризької комуни.
Не стежачи за дорожньою обстановкою, тобто діючи в порушення:
- п.2.3 (б) вказаних Правил, згідно якого: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
ОСОБА_10 , приблизно о 19:35 год., цього ж дня, наближаючись до буд.47 по вул. Інзовська, по сухому покриттю проїзної частини, в темний час доби, в умовах увімкнутого вуличного міського освітлення, маючи об`єктивну можливість вчасно помітити неповнолітніх пішоходів, які здійснюють рух уздовж правого краю проїзної частини вул. Інзовська та створювали йому перешкоду для руху, порушив вимоги п.п.12.3., 13.1 «Правил дорожнього руху України», якими передбачено:
- п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п.13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
Залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, і стану транспортного засобу не дотримувався безпечного інтервалу, вчасно не прийняв заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішоходів та маючи технічну можливість уникнути ДТП допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які здійснювали рух в попутному напрямку.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи за №30 від 14.04.2017 року, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма, закритий лінійний перелом лівої тім`яної кістки з переходом на лобну кістку ліворуч і на основу черепу в лівій передній черепній ямці, забій головного мозку, крововилив в шлуночки і цистерни мозку, великі крововиливи під м`які мозкові оболонки в ділянці обох півкуль і навколо вогнищ забою, забійна рана в потиличній ділянці голови праворуч з великим крововиливом в м`яких тканинах склепіння черепу в даній ділянці, синець і садно на обличчі; закрита травма грудної клітки і живота; крововиливи в тканину обох легень, крововиливи в корені легень, множинні лінійні розриви селезінки в ділянці воріт з кровотечею в черевну порожнину; крововилив в тканину правого наднирника, забій правої нирки з крововиливом в жирову капсулу правої нирки; крововиливи в м`які тканини нижніх кінцівок, садна і синці в ділянці тулуба, верхніх і нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 помер у реанімаційному відділені Болградської ЦРЛ.
Не погоджуючись з вироком суду заступник прокурора Одеської області ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи встановлені судом обставини та кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, яке він повинен відбувати в умовах ізоляції від суспільства. В обґрунтування апеляційної скарги прокурора вказує на безпідставне застосування судом першої інстанції положень ст.75 КК України, у зв`язку з тим, що суд застосувавши зазначену норму кримінального закону, звільнив обвинуваченого від відбування з випробуванням призначеного як основного та і додаткового покарань, що є неприпустимим. Крім того, прокурор посилається на те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням є занадто м`яким для обвинуваченого, не відповідає його особі, тяжкості кримінального правопорушення, а тому не може вважатися достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення останній нових злочинів.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила вирок суду скасувати в зв`язку з допущеними районним судом істотними порушеннями вимог КПК України при ухвалені вироку та призначити новий розгляд обвинувального акта в районному суді; обвинуваченого, його захисника та потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За результатами апеляційного перегляду вироку районного суду апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК України, які у відповідності до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в районному суді.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку відносно ОСОБА_10 районний суд не дотримався, та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України, тягнуть за собою безумовне скасування вироку.

Так, за результатами судового розгляду, районний суд прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Разом з цим, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а лише послався на дані обвинувального акту. Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваному вироку суд зазначив, що ОСОБА_10 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого за викладених вище обставин, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, що є неприпустимими.
Аналогічна правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі на вирок у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285; в Постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Таким чином, встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
В той же час, у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Скасовуючи вирок районного суду з підстав істотного порушення вимог КПК України, які є безумовною підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд не розглядає доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості рішення районного суду в частині призначеного ОСОБА_10 покарання.
Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Болградського районного суду Одеської області від 05.02.2018 року в кримінальному провадженні №0000153 від 21.03.2017 року відносно ОСОБА_10 , за ч.2 ст. 286КК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в районному суді зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4