Кримінальне провадження № 274/3103/17
Провадження №1-кп/0274/183/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.06.2017 за № 0000125, по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, маючого інвалідність ІІ групи, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :

28 червня 2017 року близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «РЕUGEOT 405» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , з перевищенням безпечної швидкості рухався ним по правій смузі проїзної частини автодороги «Іванопіль - Бердичів» в напрямку м. Бердичів Житомирської області, перевозячи пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Наближаючись указаним транспортним засобом до с. Романівка (колишнє с. Радянське) зі сторони с. Гардишівка Бердичівського району на 06 км вищевказаної автодороги водій ОСОБА_8 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, не обравши безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням свого транспортного засобу і допустив його виїзд на праве узбіччя та бічний занос, внаслідок чого виїхав на ліве узбіччя автодороги і з`їхав у лівий кювет, де керований ним транспортний засіб кілька разів перекинувся і зупинився в полі.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди спричинено смерть пасажирів транспортного засобу ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо- транспортної події та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та відмовився давати показання, вказавши, що все відбувалося так, як вказано в обвинувальному акті. З матеріалами кримінального провадження знайомився, все відповідає дійсності. У вчиненому щиро кається. Вибачився перед потерпілими. Негативно оцінює свій вчинок, вважає його негідним, але змінити нічого не може. Намір відшкодовувати завдану матеріальну шкоду він має, однак на даний час відшкодувати не може, бо не працює, визнаний інвалідом другої групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1450 грн., через отримані травми під час ДТП потребує постійного лікування.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що з обвинуваченим вони родичі. Після дорожньо транспортної пригоди відносини між ними погіршилися. 28.06.2017 о 09 год. 00 хв. він, його мати ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , та обвинувачений, на автомобілі обвинуваченого поїхали по гриби. В лісі були десь до 12 год., потім повернулися до нього додому в АДРЕСА_2 . Пообідавши, обвинувачений, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 збиралися їхати додому. Взяли також підвезти додому його матір ОСОБА_14 . З с. Гардишівка вони виїхали близько 14 год. 30 хв. Через хвилин 15, від сусіда він дізнався, що поблизу с. Романівка його родичі потрапили в аварію. Коли він приїхав на місце, то побачив, що з протилежного боку на полі знаходився пошкоджений автомобіль Пежо, яким керував обвинувачений. Бачив ОСОБА_10 в якої ще прощупувався пульс. Тіло ОСОБА_13 було без ознак життя. На місці також були працівники поліці, проводили слідчі дії. Від поліцейських дізнався, що обвинуваченого та його матір ОСОБА_14 забрала карета швидкої допомоги. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду. На поховання він витратив 8279,20 грн. До теперішнього часу обвинувачений нічого не відшкодував. Заявлений ним цивільний позов просить не розглядати, дане питання ним буде вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що з обвинуваченим вони родичі, на даний час не спілкуються. 28.06.2017 вона була в дома за адресою: АДРЕСА_3 . Про дорожньо - транспортну пригоду дізналася від поліцейських. По телефону їй повідомили, що внаслідок дорожньо - траснпортної пригоди загинула її мати, ОСОБА_10 та рідний брат ОСОБА_13 .. Матір та брата спочатку забрали в морг, а потім були похорони. На суворій мірі покарання для обвинуваченого вона не наполягає.
Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора погодженого з іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 доведеною повністю та кваліфікує його дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб за ч. 3 ст. 286 КК України.
При визначенні покарання ОСОБА_8 , суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними у ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності.
Обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, скоїв необережний злочин, керуючи джерелом підвищеної небезпеки та спричинив при цьому смерть трьох осіб, свою вину визнав, не працює, під час дорожньо - транспортної пригоди також отримав тілесні ушкодження внаслідок чого втратив працездатність та має інвалідність другої групи загального захворювання опорно рухового апарату, згідно виписки із постанови ЛКК потребує постійного медикаментозного лікування, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого, який вину визнав, думки потерпілих, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з тим, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який свою вину у скоєному визнав, вибачився перед потерпілими, внаслідок дорожньо- транспортної пригоди втратив працездатність, потребує постійного медикаментозного лікування, а також приймаючи до уваги позицію потерпілих, які на суворості покарання не наполягають, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
При вирішенні питання застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд зважає на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, що порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху спричинило загибель трьох осіб, а також на той факт, що під час токсилогічного дослідження методом ГХ в крові обвинуваченого виявлений алкоголь в концентрації 0,18%, а також на те, що наявність у нього права керування транспортними засобами не є визначальним фактором в отриманні доходів та забезпеченні його сім"ї.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_6 про відшкодування збитків та моральної шкоди, за клопотанням цивільного позивача, підлягає залишенню без розгляду.
Процесуальні витрати належить стягнути з обвинуваченого. Їх обрахування здійснюється згідно долучених до висновків експертів розрахункових документів (довідок).
Арешт накладений на автомобіль марки "РЕUGEOT 405", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 , належить скасовувати.
Визнаний по справі речовим доказом автомобіль марки "РЕUGEOT 405", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , який знаходиться на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області, після набрання вироком законної сили підлягає поверненню законному володільцю.
Враховуючи поведінку ОСОБА_8 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, його характеризуючі дані, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись статтями 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 не обирати.
Строк відбування основного покарання рахувати з моменту затримання.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами підлягає виконанню окремо.
Цивільний позов заявлений ОСОБА_6 про відшкодування збитків та моральної шкоди залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 790 грн. 96 коп. процесуальних витрат понесених Житомирським НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, а також 990, 00 грн. процесуальних витрат понесених КНДІСЕ за проведення експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди.
Арешт накладений на автомобіль марки "РЕUGEOT 405", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , скасувати.
Речовий доказ автомобіль марки "РЕUGEOT 405", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , який знаходиться на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області, після набрання вироком законної сили, повернути законному володільцю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1