Номер провадження: 11-кп/813/466/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2018 року про відмову в задоволенні клопотання захисника про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не заміжньої, що має дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимої, -
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було відмовлено в задоволенні клопотання захисника про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_8 .
Як вбачається з ухвали, ОСОБА_8 відбуває покарання на підставі вироку Ленінського районного суду м. Донецька від 06.06.2013 року , яким її було засуджено за ст. ст. 187 ч. 2, 309 ч. 2, 70 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Донецька від 30.06.2010 року та остаточно призначено частину покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20.09.2013 року вирок Ленінського районного суду м. Донецька від 06.06.2013 року змінено в частині призначення покарання, вважається засудженою за ст. ст. 187 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є її власністю. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, до призначеного за вироком ленінського районного суду м. Донецька від 30.06.2010 року остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року на підставі ст.. 72 ч. 5 КК України, зараховано в строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення 4 місяці 28 днів.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилається на наступні обставини:

-районний суд не звернув уваги на додану до клопотання стороною захисту

характеристику, яка датована 18.11.2017 року;

-суд не звернув увагу на те, що засуджена працювала, приймала участь в

культурно-масових заходах, отримала у 2015 році спеціальність «кравець», мала 2 заохочення, три погашені стягнення, ще одне стягнення скасовано Одеської місцевою прокуратурою № 2;

-крім того захистом надано суду позитивні характеристики від ГО «Сонячне

коло» та від БО «100 відсотків життя. Одеса», що вказують на позитивні зміни у поведінці засудженої, проте суд не врахував зазначені докази, не навівши в ухвалі підстав для їх неврахування, а врахував лише характеристику, що була подана адміністрацією установи вже під час розгляду клопотання;

-суд також не врахував упереджене ставлення до засудженої з боку

адміністрації колонії, та не перевірив твердження самої засудженої з цього приводу;

-засуджена вже відбула не менше 2/3 строку, тож, з врахуванням

характеристики, має право на умовно-дострокове звільнення, сама по собі тяжкість злочину впливає тільки на момент, коли особа має право на подання клопотання про УДО, та не є підставою для відмови від відбування покарання;

-суд розглянув справу однобічно та формально, оскільки помилково послався на

ч. 2 ст. 130 КВК України, не дивлячись на те, що у зазначеній статті, яка регламентує заходи заохочення, відсутня частина 2, а також суд не повинен брати до уваги стягнення, які вже були погашені;

За таких обставин захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу районного

суду, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні захисник підтримав доводи своєї апеляційної скарги та зазначив, що ОСОБА_8 відбула більше 2/3 частини покарання, позитивно характеризується за місцем відбування покарання та від громадських організацій, має двоє неповнолітніх дітей, стягнення на засуджену були накладені адміністрацією виправної колонії після надходження її скарг на дії адміністрації місць виконання покарання до органів прокуратури.
Засуджена ОСОБА_8 підтримала вимоги апеляційної скарги захисника.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказав, що судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків.
Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Крім того, у відповідності до ч. ч. 2, 4 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а стимулювання законослухняної поведінки засудженого здійснюється за допомогою програм диференційованого впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання захисника, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження, надані учсаниками судового розгляду докази та прийняв обґрунтоване рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженої ОСОБА_8 , оскільки в клопотанні захисника не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, коли подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

З наданих до суду матеріалів, зокрема з характеристики на засуджену, наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_8 неодноразово допускала порушення режиму утримання, характеризується засуджена, як нестримана, здатна поводити себе демонстративно, агресивно, схильна до вживання нецензурної лексики, прагне постійно знаходитись у центрі уваги, до неформального лідерства серед засуджених негативної направленості та здобуває його за рахунок активності.
До представників адміністрації ставиться некоректно, виказує чисельні образи та ставить під сумнів професійні якості співробітників установи. Іноді виходить за межі дозволених норм поведінки у відносинах з персоналом установи, розкладу дня та форми одягу в установі дотримується не завжди.
З огляду на вищевказані обставини, апеляційний суд вважає, що твердження засудженої та її захисника, про те, що ОСОБА_8 стала на шлях виправлення, а адміністрація виправної колонії навмисно перекручує факти, не відповідають дійсним обставинам. Так, із особистих пояснень засудженої від 24.07.2017 року (а.п.18) вбачається, що вона визнала факт порушення нею розпорядку дня, а її посилання на незадовільний стан здоров`я у зазначений день не суперечать змісту виписки із медичної карти амбулаторного хворого (а.п.20-21).
З огляду на викладене, твердження захисника про порушення адміністрацією виправної установи прав засудженої не можуть бути прийняті апеляційним судом.
Стосовно посилання захисника на те, що ОСОБА_8 мала 2 заохочення, на думку апеляційного суду, не може бути безумовною підставою для застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З характеристик засудженої, наданих 13.02.18 року, 11.08.2018 року, 09.10.2018 року також вбачається, що в її поведінці не відбулося таких позитивних змін, які б свідчили про здійснення процесу виправлення, враховуючи, що під час відбування покарання ОСОБА_8 неодноразово заслуховувалась на засіданнях дисциплінарної комісії у зв`язку з порушенням правил поведінки (серед іншого, порушення форми одягу, порушення правил листування, несумлінне ставлення до виконання обов`язків старшої днювальної).
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про те, що в разі погашення стягнення засуджена особа вважається такою, що не має дисциплінарних стягнень, однак під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком суд повинен дослідити усі обставини, що стосуються відбування засудженою покарання, на підставі чого впевнитись у тому, що вказана особа своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела, що стала на шлях виправлення. Однак доказів існування саме таких обставин захисником суду не надано.
Таким чином, на час подання клопотання засуджена вже відбула не менше 2/3 строку час відбування покарання, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення, проте, враховуючи дані про особу засудженої, та її характеристики, надані установою виконання покарань, апеляційний суд вважає, що засуджена належних висновків не зробила, в клопотанні також не наведено жодних переконливих даних, які б свідчили, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, коли відбування призначеного покарання перестає бути доцільним, та подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2018 року про відмову в задоволенні клопотання захисника про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців, а засудженою, що перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4