УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 з погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 076 77 від 12.09.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 12.08.2019 приблизно о 00:18 год., дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, 16, підійшли до потерпілої ОСОБА_5 та, застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя останньої, заволоділи її майном, а саме викрали рюкзак з гаманцем та ключами, після чого з місця вчинення злочину зникли.

У ході проведення 22.08.2019 огляду 22.08.2019 службового кабінету № 326 за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9, слідчим виявлено та вилучено кофту спортивну чорного кольору з білими полосками «Adidas» та держатель від сім карти «Київстар» з номером НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 22.08.2019 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тому слідчий просив накласти арешт.

Крім того, враховуючи те, що слідчим встановлено власника майна лише 12.09.2019, що позбавило його можливості вчасно звернутись до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий просив поновити строк на подачу даного клопотання.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном, серед іншого може бути предмет кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок не пізніше наступного робочого дня звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Наведені слідчим доводи свідчать, що останній дійсно був позбавлений можливості вчасно звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки слідчим вживались дії, спрямовані на додержання вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК, а саме на встановлення власника тимчасово вилученого майна, або іншої особи, у володінні якої знаходилась річ, що стало причиною його пропуску.

Отже, наведена вище обставина, на думку слідчого судді, доводить поважність причини пропущення строку.

Вирішуючи питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя дійшов до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Абзацом другим вказаної статті визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме, які зберегли на собі сліди вчинення злочину чи набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчим доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, містить на собі сліди кримінального правопорушення та, можливо, набуте внаслідок кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказані предмети є доказами у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст. 117, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Поновити слідчому строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 076 77 від 12.08.2019 арешт на держатель від сім карти «Київстар» з номером НОМЕР_1 та кофту спортивну, чорного кольору з білими полосками «Adidas» .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1