Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/7232/18
Провадження № 1-кп/490/612/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, є українцем, громадянином України, здобув неповну вищу освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує роботу водолаза в приватній компанії "Рапан", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 15 квітня 2013 року ОСОБА_4 уклав контракт на проходження військової служби строком на 3 роки, та з цього часу проходе військову службу у військовому званні "матрос".

З 17 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває до теперішнього часу. В зв`язку з проведенням мобілізації під час особливого періоду строк дії укладеного ОСОБА_4 контракту був продовжений до завершення строку мобілізації.

В цей період - 24 квітня 2017 року - наказом командира військової частини НОМЕР_1 номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 був призначений на посаду номера обслуги 4 відділення зенітно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки цієї військової частини

Проте, 25 вересня 2017 року о 08 годині 30 хвилин він не з`явився на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 23 жовтня 2017 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він зазначив, що не з`являвся до військової частини через те, що визначений контрактом строк його служби на момент нез`явлення до військової частини сплинув, подальші перспективи завершення служби йому роз`яснені не були, у наданні відпустки йому було відмовлено, хоча він мав особисті справи, які мав негайно вирішити.
Обвинувачений також зазначав, що на момент залишення ним військової частини у встановленому порядку зі служби звільненим не був; дозволу на залишення військової частини у встановленому порядку не отримав.
Обвинувачений також вказував, що у содіяному кається.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 25 вересня по 23 жовтня 2017 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

4. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.
Ту обставину, що обвинувачений добровільно з`явився на службу та у розшуку не перебував. суд розцінює, як його з`явлення із зізнанням, та таке також враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

5. Окрім того, суд враховує, що на момент початку агресії Російської Федерації в АРК ОСОБА_4 проходив військову службу на території Автономної Республіки Крим; разом з військовою частиною, у якій він проходив військову службу, вийшов з тимчасово окупованої території України; маючи батьків на тимчасово окупованій території в Донецькій області, сумлінно виконував свій військовий обов`язок протягом чотирьох років та п`яти місяців, наразі сумлінно виконує свій військовий обов`язок у запасі Збройних Сил України.
Ці обставини суд враховує таким чином.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Військова служба ж відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону є лише одним з елементів військового обов`язку.
ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.
З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.
В зв`язку із цим наведені вище обставини суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

6. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину

7. В цьому випадку ОСОБА_7 був вчинений злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

В той же час суд враховує, що порядок проходження військової служби обвинуваченим був порушений не в період його участі у бойових діях або в період участі у таких діях підрозділу, у якому він проходив службу, а внаслідок його вчинення жодних істотних наслідків не настало.

Суд також враховує незначну тривалість відсутності обвинуваченого за місцем служби.

Суд також враховує, що в момент вчинення злочину строк служби обвинуваченого був врегульований діючим законодавством нечітко.

Таке зменшує суспільну небезпеку цього злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

Щодо особи винного.

8. ОСОБА_7 на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою, здійснює опіку над неповнолітньою сестрою ОСОБА_8 , 2002 року народження, є працевлаштованим, продовжує навчання, раніше не вчиняв злочинів та не судився.

9. Залучену до матеріалів справи характеристику на ОСОБА_7 , надану під час досудового розслідування цього кримінального провадження, суд вважає такою, що не відповідає дійсності, оскільки викладені у ній відомості не відповідають дійсним обставинам проходження ним військової служби, зокрема - тій обставині, що він протягом тривалого часу проходив службу та жодних зауважень по службі не мав, а також - обставинам, пов`язаним з його доступом до державної таємниці.

Встановлені ж судом достовірні дані про ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та його особу у своїй сукупності доводять, що злочин обвинуваченим був вчинений не внаслідок спрямованості його особи або його ставлення до служби, але - внаслідок певної невизначеності у врегулюванні його правового статусу.

Визначення виду та міри покарання.

10. Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

11. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений по суті свій військовий обов`язок виконав та продовжує виконувати

2.щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

-вказані вище відомості про причини вчинення ним злочину та його особу

свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини, сукупно з висновками за матеріалами досудової доповіді про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_7 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

12. При цьому зважаючи, що перевиховання обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу. Суд враховує також, що покарання саме такого виду є домірним сутності умов проходження військової служби за контрактом.

При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 850 грн.

13. Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 850 грн./
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

03.10.2019