25.06.2019 Єдиний унікальний номер 205/8098/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000311 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ош, Омської області, Киргизької Республіки, громадянин України, неодруженого, який має неповну середню освіту, малолітніх дітей на утримані не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05.10.2018 року близько 14 год. 30 хв., керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, заздалегідь заготувавши два порожні мішки, прибув до залізничної колії №12 східної горловини залізничної станції «Діївка» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що розташована в адміністративно-територіальних межах Новокодацького району м. Дніпра, де на вказаній залізничній колії побачив вагон № 56846439 за відправкою № 45451400 станції Діївка - станція Запоріжжя - Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з вантажем - вугілля «горішок коксовий», що належить ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», який визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 05.10.2018 року близько 14 год. 40 хв., діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, підійшов до вказаного вагону № 56846439, по сходах заліз на нього та руками наповнив вугіллям «горішок коксовий», що належить ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» два принесені із собою порожні мішки, після чого скинув їх з вагону на землю, зліз з вагону, взяв один мішок з вугіллям у руки і відніс його на відстань приблизно 60 метрів від вказаного вагону в бік автомобільного мосту. Після цього, ОСОБА_3 повернувся до вагону № 56846439, взяв другий мішок у руки, та намагався покинути місце вчиненого кримінального правопорушення, однак не зміг довести свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений співробітником воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Таким чином, ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення з вагону №56846439 за відправкою № 45451400 станція Діївка - станція Запоріжжя-Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» 40 кг вугілля «горішок коксовий», що належить ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», вартість якого становить 322 гривні 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах та час намагався таємно викрасти майно, що належить ПрАТ «ДМЗ», проте був зупинений співробітником ВОХР Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), правильно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповіднодо ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, який не має на утриманні малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується задовільно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією статті обвинувачення, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 11/12.1/889 від 26.10.2018 року, витрати на яку складають 572,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 11/12.1/889 від 26.10.2018 року.

Речові докази, якими було визнано два мішки вугілля «горіх коксовий» вагою 40 кг., який було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ПрАТ «ДМЗ» вважати повернутим потерпілому ПрАТ «ДМЗ» за належністю;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1