Справа № 523/1964/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

07.08.2019 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Одеської місцевої прокуратури №4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину, відповідно до його заяви від 31.01.2019 року

В обґрунтування скарги заявник посилається на наступне.

31.01.2019 року він подав до Одеської місцевої прокуратури №4 заяву про вчинення злочину суддею Суворівського районного суду м.Одеси злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, зареєстровану за вх.№50.

В порушення вимог ст.214 КПК України прокурор не вніс відомості про вчинення вказаних злочинів до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не доручив слідчому проведення досудового розслідування.

Вказану бездіяльність він вважає протиправною, у зв`язку з чим, на підставі ст.303 КПК України просить зобов`язати прокурора виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора.

Заслухавши ОСОБА_3 та дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні, встановлено, щ 31.01.2019 року заявник звернувся до Одеської місцевої прокуратури №4 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 375 КК України, суддею Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 у зв`язку з ухваленням останньою рішення про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана ОСОБА_3 до прокуратури заява названа ним як заява про злочин та містить вимогу про реєстрацію злочину, вчиненого, на думку заявника, суддею у зв`язку з ухваленням рішення про відмову у відкритті провадження по цивільній справі, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин.

Доводи, наведені ОСОБА_3 у заяві, є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності її дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима.

Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Тому суд відмовляє у задоволенні скарги заявника на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину. Керуючись ст. ст. 214-216, 303-309, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльністьпосадових осіб Одеської прокуратури №4 щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

07.08.2019