Справа № 467/1012/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання за хворобою,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить звільнити від подальшого відбування покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)».

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що хворіє, зокрема, на епілепсію. Зазначає, що під час відбування покарання ста його здоров`я значно погіршився, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання, а тому має бути звільнений від відбування покарання, призначеного йому вироком суду.

Від засудженого до судового засідання надійшла аява по розгляд справи за його відсутності.

Прокурор просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки відсутні правові підстави для звільнення засудженого від відбування покарання.

Дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи і обгрнутованість внесеного на його розгляд питання, оцінивши наявні з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до наступного.

Стаття 84 КК України визначає умови, за наявності яких можливе звільнення особи від відбування покарання за хворобою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КК України звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до статей 92-95 цього Кодексу.

Особа ж, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи (ч. 2 ст. 84 КК України).

Отже, особа звільняється від відбування покарання у разі: 1) якщо вона під час відбування покарання захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними; 2) після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.

Тобто, у даному випадку має бути належно доведено, що особа захворіла на психічну хворобу під час відбування покарання або ж на іншу тяжку хворобу, після вчинення злочину або постановлення вироку, але остання перешкоджає відбуванню покарання.

Так, ОСОБА_5 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.08.2017 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 31.10.2015 року по 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з 21.06.2017 року по 21.08.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року).

На даний час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія («№ 83)» та порушив питання про його звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою.

У відповідності до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 та довідки пор стан здоров`я засудженого вбачається, що засуджений протягом строку попереднього ув`язнення та відбування покарання неодноразово оглядався лікарем психіатром, зокрема перший огляд засудженого було проведено 30.08.2016 року та йому постановлено діагноз антено-невротичний синдром.

Тож, як установив суд, засуджений захворів на цю хворобу ще до відбування покарання, позаяк, вирок набрав законної сили лише 23.09.2017 року.

Крім того, ця хвороба за своєю природою має бути такою, що позбавляє можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Однак, належних і допустимих доказів цьому, зокрема, відповідного висновку експерта, висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я ДКВС або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я державної або комунальної форм власності про медичний огляд засудженого ОСОБА_5 щодо наявності у нього захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, наведеному у Додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, суду надано не було, та матеріали особової справи таких не містять, що у свою чергу, позбавляє суд можливості установити дійсність умови, передбаченої ч. 1 ст. 84 КК України, за якої особа звільняється від подальшого відбування покарання.

За такого, суд має у своєму розпорядженні лише відомості про встановлений ОСОБА_5 діагноз, однак відсутні жодні дані щодо тяжкості хвороби засудженого та відсутній висновок ЛКК закладу охорони здоров`я ДКВС або ЛКК закладу охорони здоров`я державної або комунальної форм власності про медичний огляд засудженого щодо наявності у нього захворювання, яке є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання.
Суд зауважує що, перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначено у Додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.

Зокрема, це нормативний акт регламентує процедуру підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою ( Розділ VI).

Так, згідно п.1 Розділу VI Порядку, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу ( п.2 Розділу VI Порядку).

До складу лікарсько-консультативної комісії входять голова комісії - начальник закладу охорони здоров`я ДКВС та не менше трьох лікарів, а з урахуванням результатів медичного огляду засудженого ця комісія негайно складає висновок про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку ( п.п.4,6 Розділу VI Порядку).

На підставі висновку комісії начальник УВП, за якою значиться засуджений, протягом доби після отримання висновку комісії готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою. До подання додаються особова справа засудженого і висновок комісії (п.п. 11, 12 Розділу VI Порядку).

Проте, як установив, суд матеріали особової справи засудженого не містять жодних даних щодо обставин, регламентованих вказаним Порядком, а як наслідок, суд констатує відсутність умов звільнення ОСОБА_5 від покарання через хворобу.

В зв`язку з зазначеним, суд вважає недоведеними підстави для звільнення засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 84 КК України, оскільки, не установив жодної із передумов, визначеної цією правовою нормою.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого, ще не свідчить про можливість його звільнення від відбування покарання згідно ст. 84 КК України, оскільки має бути беззаперечно доведено, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973 року, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

При цьому, законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. У поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії (п. 5 вказаної вище постанови ВСУ № 8 від 28.09.1973р.).

Однак, у даному випадку вказаної процедури дотримано не було, а тому суд констатує відсутність передумов для звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України, і приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні його клопотання.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі погіршення стану здоров`я засудженого після відмови у його звільненні від подальшого відбуття покарання через хворобу повторно подання, оформлене у встановленому законом порядку, може бути надіслано до суду на підставі відповідного висновку комісії незалежно від часу винесення судом рішення про відмову.

Тому, з цих мотивів, керуючись ст.ст. 369, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про звільнення від покарання за хворобою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1