Справа № 308/9882/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.10.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/509/19 за скаргою підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні № 0000162, в якому захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2019.

Як убачається з матеріалів провадження, 07.08.2019 слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , за погодженням з заступником керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000162, розпочатому 06.03.2019, ОСОБА_10 повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України. Того ж дня тим самим слідчим за погодженням з тим самим прокурором у тому самому кримінальному провадженні повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України. Підставою для такої зміни у повідомленні вказано встановлення факту зміни підозрюваним анкетних даних з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_10 ».

ОСОБА_10 підозрюється в тому, що за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, в міжнародному пункті пропуску «Лужанка» по вул. Дружби народів в с. Астей Берегівського району сприяв незаконному переправленню через державний кордон України двох осіб - громадян Туреччини, для чого, з метою уникнення прикордонних нарядів, відвів цих осіб до пункту пропуску, «чим самим сприяв порадами та вказівками переправленню останніх до країн Європейського Союзу».

ОСОБА_10 27.08.2019 подав слідчому судді Ужгородського міськрайонного суду скаргу, в якій просив: скасувати 1) первісне повідомлення про підозру; 2) повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; 3) запобіжний захід у виді застави, застосований ухвалою Берегівського районного суду від 07.03.2019; а також повернути заставодавцю ОСОБА_12 заставу в сумі 115260 грн.. Повідомлену йому підозру вважає незаконною з таких підстав:

-у протоколі затримання не зазначено дату затримання;

-про підозру йому повідомлено більше ніж через 24 години після затримання;

-дві особи, переправленню яких до «країн Європейського Союзу» він, згідно з повідомленням про підозру, сприяв порадами та вказівками, мали право виїзду за межі України і під час допиту 07.03.2019 показали, що бачать його вперше, що порад чи допомоги від нього вони не одержували, що допомоги вони потребували для перетинання не кордону України, а кордону Угорщини і що допомагали їм у цьому інші особи;

-показання зазначених осіб узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 та статтями 2 і 3 «Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про умови взаємних поїздок громадян»;

-підозра не містить жодного конкретного факту, не відповідає фактичним обставинам події і не підтверджена жодним доказом, який би вказував на подію злочину і зв`язував його з цим злочином.

Наведене ОСОБА_10 вважає порушеннями вимог ст. 277 та ч.2 ст. 278 КПК України.

Оскарженою ухвалою скаргу залишено без задоволення. Своє рішення в ухвалі слідчий суддя обґрунтував тим, що відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України змагальність кримінального провадження передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а заявник не довів незаконності та необґрунтованості повідомлення про підозру і не спростував висновок слідчого про причетність ОСОБА_10 до «вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування». Зауважив, що в цьому ж кримінальному провадженні розглядалось клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу, в якому оцінка обґрунтованості його підозри була надана.

В апеляційній скарзі захисник посилається на ті самі доводи, які викладені у скарзі, стверджує, що наявні докази не доводять факту кримінального правопорушення та причетності ОСОБА_10 до кримінального правопорушення. Вважає, що органом досудового розслідування і слідчим суддею не додержано засад верховенства права, презумпції невинуватості, порушено приписи ст. 177, ч.2 ст. 278 КПК України щодо процедури повідомлення про підозру, що в обґрунтування підозри ОСОБА_10 , викладеної тільки в загальних рисах, не наведено жодного доказу. Вказує, що питання про скасування запобіжного заходу також підлягає розгляду в цьому провадженні, оскільки в разі скасування повідомлення про підозру, а отже і втрати ОСОБА_10 статусу підозрюваного, він буде позбавлений можливості оскаржувати рішення про застосування запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді і ухвалити нову, якою скаргу задовольнити, скасувати повідомлення про підозру, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, запобіжний захід, застосований ухвалою від 07.03.2019 та повернути заставодавцю заставу.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють.
Як встановлено слідчим суддею, слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000162, розпочатого 06.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим частиною другою статті 332 КК України є незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища.

З короткого викладу у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що 06.03.2019 о 05:20 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Лужанка» ОСОБА_11 здійснив спробу незаконного переправлення через державний кордон України в Угорщину двох громадян Туреччини шляхом керівництва такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру має містити, окрім іншого, зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Фактичні обставини кримінального правопорушення в оскарженому повідомленні про підозру від 07.03.2019 викладені у загальних фразах, які не містять ні посилань на конкретні дії ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) ні на факти, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення. З конкретних дій у ньому зазначено тільки про те, що ОСОБА_11 «…з метою уникнення прикордонних нарядів відвів групу осіб до пункту пропуску «Лужанка» чим самим сприяв порадами та вказівками переправленню останніх до країн Європейського Союзу».

Якщо взяти до уваги, що саме шлях через пункт пропуску, в тому числі пункт пропуску «Лужанка», є звичайним, установленим законом порядком перетину державного кордону України, то навіть сприяння цьому порадами і вказівками кримінальним правопорушенням не являється. Будь-яких тверджень про конкретні поради, вказівки групі осіб, які давали б підстави вважати, що ОСОБА_11 мав на меті переправити цю групу через державний кордон України саме незаконно, і які сторона обвинувачення наразі доводить щонайменшими доказами і має на меті переконливо довести в майбутньому, у повідомленні про підозру немає.

За таких обставин немає і підстав стверджувати, що в оскарженому повідомленні про підозру йдеться саме про кримінальне правопорушення, тому підозрюваний позбавлений можливості знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюютьта скористатись своїм правом на захист від такої підозри.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 7 КПК України презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини є однією з загальних засад, яким повинні відповідати зміст і форма кримінального провадження. Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту цієї норми з очевидністю випливає, що можливість оскарження повідомлення про підозру, відповідно до п. 10 ст. 303 КПК України, пов`язана з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для її повідомлення. Підозра є мінімальним стандартом в аспекті доказування, для якого достатньо щонайменших ознак, які здатні переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.

Цього припису кримінального процесуального закону слідчий суддя не дотримався. В ухвалі він зазначив, що заявник не довів незаконності та необґрунтованості повідомлення про підозру і не спростував висновок слідчого про причетність ОСОБА_10 до «вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування».

Між тим, згідно з наведеними приписами не заявник має доводити незаконність та необґрунтованість повідомлення про підозру і спростовувати висновок слідчого про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, а навпаки, слідчий, спираючись на конкретні докази, має доводити законність і обґрунтованість підозри і спростувати, за їх наявності, показання особи про її непричетність до вчинення кримінального правопорушення.

Що стосується висновків щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_10 в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, то вони, згідно з правилами ст. 198 КПК України, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Отже, оскаржене повідомлення про підозру, є необґрунтованим, тобто нездатним переконати стороннього спостерігача, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) може бути причетний до кримінального правопорушення, а тому підлягає до скасування.

З цих самих підстав підлягає скасуванню і повідомлення ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України від 07.03.2019.

Відповідно до ч.3 ст. 27 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Одночасного розгляду слідчим суддею в одному провадженні скарги на повідомлення про підозру та клопотання про скасування запобіжного заходу, так само, як і одночасного оскарження апеляційним порядком в одному провадженні ухвал слідчого судді за скаргою на повідомлення про підозру та про застосування запобіжного заходу, КПК України не передбачено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2019, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_10 на повідомлення ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України від 07.03.2019, повідомлення його про зміну раніше повідомленої підозри від 07.03.2019, та на запобіжний захід щодо нього у кримінальному провадженні № 0000162, в частині відмови в задоволенні скарги на повідомлення про підозру та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, скасувати.

Скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково.

Повідомлення ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) на повідомлення його про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України від 07.03.2019, повідомлення ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України від 07.03.2019, у кримінальному провадженні № 0000162, скасувати.

В решті скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: