Дата документу 18.06.2019 Справа № 337/1915/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/1915/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/533/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червоний Маяк, Солонянського району, Дніпропетровської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України;

застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки на два місяці (поручителі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), покладено обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України,

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, 17.05.2019 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

При проведенні досудового розслідування було встановлено наступне:

07.05.2019 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на умисне тяжке тілесне ушкодження, знаходячись на ділянці місцевості, розташованій поблизу будинку № 13 по вул. Рубана у м. Запоріжжі, під час раптово виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому два удари невстановленим предметом, який мав при собі, в область грудної клітки зліва та один удар в область черевної порожнини, чим спричинив ОСОБА_12 поєднану травму, два проникаючі поранення грудної клітки зліва, поранення легені, гемоторакс, проникаюче поранення черевної порожнини.

За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 08 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначив, що слідчим і прокурором не було доведено, наявність заявленого ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим у клопотанні ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на незаконність судового рішення, просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , у вигляді домашнього арешту. Апелянт наголошує, що висновки слідчого судді на предмет не відсутності ризику переховування є помилковими. Вважає, що ОСОБА_7 усвідомлюючи, що йому загрожує суворе покарання з метою уникнення від притягнення до відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того вважає, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки не зможе запобігти ризику передбаченому п.2 ч.1 ст.177 КПК України з існуванням якого погодився і слідчий суддя (приховування предмету яким були нанесені тілесні ушкодження потерпілому). Просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово і покласти обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозри і наявністю ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України (знищення, схову речового доказу), однак вважав малоймовірним існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховування). Крім того слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор і слідчий не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування і стороною захисту.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, враховуючи відомості про особу підозрюваного (має постійне місце проживання і роботи, характеризується позитивно, утримує дитину сплачуючи аліменти) слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність застосування до підозрюваного другого за суворістю запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, внаслідок чого обрав запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в апеляційній скарзі не доведено обставин, які б свідчили про наявність ризику переховування. Доводи апелянта в цьому контексті носять характер припущення. Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється дійсно відноситься до категорії тяжких злочинів, однак виключна ця обставина не може свідчить про наявність існування вказаного ризику. Підозрюваний під час розгляду клопотання пояснив, що в результаті наслідків події він також отримав тілесні ушкодження тому був змушений звернутися до свого родича (дядька підозрюваного - ОСОБА_13 , який виступає поручителем), і той доставив його в заклад охорони здоров`я для отримання медичної допомоги. Вказані покази стороною обвинувачені не спростовані. Крім того прокурор, як на докази існування ризику переховування посилається на рапорти працівників поліції, однак вказані рапорти відсутні в матеріалах, які були долучені до клопотання. Відтак доводи апелянта, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду є непереконливими.

Посилання апелянта на існування ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними, адже слідчий суддя погодився із існуванням цього ризику, однак вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе йому запобігти. Колегія суддів також додатково звертає увагу на ту обставину, що з моменту події і до моменту розгляду апеляційної скарги сплив місяць, і якщо ОСОБА_7 дій мав намір знищити чи сховати речовий доказ він мав реальну можливість це зробити раніше, тому в теперішній час і цей ризик носить умовний характер.

Суду не були надані докази того, що ОСОБА_7 не з`являвся на виклики слідчого чи не підкорявся його законним вимогам і розпорядженням. Останній прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження.

Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4