ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/23/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носачів Смілянського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі; ч. 1 ст. 121 КК України на п`ять років позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 07.02.2019 та зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.12.2017 до 06.02.2019.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3 088, 73 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а:

Даним вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 04.12.2017 у невстановлений слідством час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкав ОСОБА_11 , під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_11 невстановлену слідством кількість ударів по голові, заподіявши йому закриту черепно-мозкову травму: субдуральну гематому по проекції лівої півкулі головного мозку, субарахноїдальні крововиливи на випуклій частині обох лобних часток головного мозку із переходом на поверхню їх основи, субарахноїдальні крововиливи на випуклій частині обох скроневих часток на основі правої потиличної частки, просякання кров`ю в товщі лівого скроневого м`язу, суцільний крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин лобу справа по проекції до синця повік правого ока, суцільний синець на повіках правого ока, крововилив на білковій оболонці правого ока, суцільний синець в лівій виличній області, суцільний синець правої вушної раковини, суцільне садно на поверхні підборіддя із переходом на шиї, крововилив на слизовй оболонці нижньої губи із розчавленням її тканини, розчавлення тканини в області перехідної кайми із слизової нижньої губи на ясна зубів, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи із суцільним розчавленням тканини, яке переходить на слизову оболонку ясен, садно в волосяній частині лобу зліва, які згідно висновку експерта № 05-6-01/383 від 03.01.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Він же, 04.12.2017 у невстановлений слідством час, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів скоїв крадіжку мобільного телефону «Samsung» моделі GT-E1081T, чорного кольору, який належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 200 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через його незаконність та необґрунтованість, просить призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Крім того, наполягає на зміну застосованого щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Зазначає, що судом не прийняті до уваги його показання, а за основу обвинувального вироку покладено показання потерпілого ОСОБА_11 , які є неправдивими, оскільки останній не був очевидцем вчинення злочинів.

Вказує, що інкримінованих йому злочинів він не вчиняв, а мобільний телефон йому підкинули працівники поліції.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України 6 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі, а остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 6 років позбавлення волі.

Апелянт, не заперечуючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, посилаючись на положення ст.ст. 50, 65 КК України та роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повному обсязі враховано, що вчинений останнім злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким злочином проти життя та здоров`я людини, за який санкція статті встановлює максимальне покарання до 8 років, а одразу після нього він вчинив щодо цього ж потерпілого злочин майнового характеру, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Звертає увагу на те, що судом при призначенні покарання не в повному обсязі враховано і те, що обвинувачений винуватість в інкримінованих органом досудового розслідування злочинах не визнав та намагався переконати слідство і суд, що він не вчиняв будь-яких протиправних дій, намагаючись таким чином уникнути відповідальності.

Наведене вище та відсутність розкаяння у вчинених суспільно-небезпечних діяннях, на думку прокурора, свідчить про байдуже ставлення обвинуваченого до своїх дій та про те, що він належних висновків для себе не зробив і не розкаявся.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_12 , який в заяві датованій 14.08.2019 просив апеляційний розгляд проводити за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 в підтримку апеляційної скарги сторони захисту та безпідставність апеляційних вимог прокурора, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги прокурора в кримінальному провадженні та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинувачного, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши характеризуючі дані на обвинуваченого та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора до задоволення не належать.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні вироку в даному кримінальному провадженні вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дав обґрунтовану і правильну правову оцінку.

В ході допиту судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винуватість в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав та спочатку показав, що 04.12.2017 близько 16-17 години він приходив до помешкання ОСОБА_11 , який на той час вже був в стані алкогольного сп`яніння. Вони разом вживали горілку, а потім перейшли до кімнати. По дорозі потерпілий впав, а він, допомагаючи йому підвестися, побачив кров на руці. В кімнаті ОСОБА_11 почав його ображати, тому він його штовхнув і останній впав на спину на підлогу біля плити. Потерпілий щось йому казав, а він докурив цигарку, узяв свою сумку і пішов додому. Наступного дня ОСОБА_12 з працівниками поліції звинуватив його у вбивстві ОСОБА_11 . З приводу мобільного телефону зазначив, що не знає, яким чином він у нього опинився, пам`ятає, що він телефонував в м. Черкаси з мобільного телефону потерпілого і, можливо, забрав його із собою.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні змінив власні показання зазначивши, що жодного разу потерпілого не штовхав та не бив, а він самостійно падав декілька разів, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. Щодо мобільного телефону потерпілого, ОСОБА_8 зазначив, що його йому підкинули працівники поліції.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , його винуватість в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за обставин, встановлених судом першої інстанції, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями допитаного судом першої інстанції потерпілого ОСОБА_12 , про те, що 05.12.2017 близько 12 год. він, прийшовши до помешкання свого батька ОСОБА_11 , виявив, що вхідні двері зачинені на навісний замок. Подумавши, що батько вдома відсутній, він, через відсутнє скло у вікні дістав ключ, який у батька був лише в одному екземплярі, яким відчинив двері. В кухні на підлозі він побачив ковіньку, яка належить ОСОБА_8 , який мешкає поруч, він товаришував з батьком, постійно приходив до нього в гості і вони вживали алкогольні напої. В кімнаті на підлозі він побачив тіло батька обличчям додолу, на якому лежав картуз з іншими речами із шафи, які були розкидані. На обличчі батька мали місце ушкодження і кров, також, кров була на стінах. Зрозумівши, що ОСОБА_11 мертвий, він викликав працівників поліції. Мобільного телефону «Самсунг» в будинку він не бачив Останній раз бачив батька 04.12.2017 о 12 год.53 хв., коли приходив до нього в обідню перерву. Тоді обстановка в будинку була не порушена, а на обличчі батька були відсутні тілесні ушкодження. Зі слів батька, йому відомо, що в той день він чекав ОСОБА_8 . Йому відомо, що мобільний телефон, який належав ОСОБА_11 , було знайдено в будинку ОСОБА_8 .

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду першої інстанції показала, що 04.12.2017 близько 17 год. 30 хв. до неї додому прийшов ОСОБА_8 , який повідомив, що був у ОСОБА_11 і останній направив його за горілкою. Напередодні ОСОБА_11 посив її купити пляшку горілки в місті, що вона і зробила, а потім віддала її ОСОБА_8 , який пішов до останнього. В той день вона бачила ОСОБА_11 , на його обличчі тілесних ушкоджень не було.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний судом першої інстанцією, показав, що 04.12.2017 о 15 год. 30 хв. бачив ОСОБА_8 , який виходив із вагона електропотяга з дерев`яною палицею «ковінькою» у руках.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які були предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції, зокрема даними:

- протоколу огляду місця події від 05.12.2017, з фототаблицею до нього, проведеного в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , яким зафіксовано факт виявлення трупа ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті та, зокрема, вилучено дерев`яну палицю, недопалок з-під цигарки, змиви речовини бурого кольору, сліди пальців рук та предмети одягу;

- протоколу обшуку від 05.12.2018 проведеного по місцю проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 в присутності понятих, з відеозаписом до нього, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung», належний ОСОБА_11 ;

- висновку судово-медичної експертизи № 05-6-02/383 від 03.01.2018 про те, що смерть ОСОБА_11 настала від серцево-легеневої недостатності при токсичній дії алкоголю, що підтверджується наявністю токсичної концентрації етилового спирту в крові та даними судово-гістологічної експертизи. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: субдуральна гематома по проекції лівої півкулі головного мозку, субарахноїдальні крововиливи на випуклій частині обох лобних часток головного мозку із переходом на поверхню їх основи, субарахноїдальні крововиливи на випуклій частині обох скроневих часток на основі правої потиличної частки, просякання кров`ю в товщі лівого скроневого м`язу, суцільний крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин лобу справа по проекції до синця повік правого ока, суцільний синець на повіках правого ока, крововилив на білковій оболонці правого ока, суцільний синець в лівій виличній області, суцільний синець правої вушної раковини, суцільне садно на поверхні підборіддя із переходом на шиї, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи із розчавленням її тканини, розчавлення тканини в області перехідної кайми із слизової нижньої губи на ясна зубів, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи із суцільним розчавленням тканини, яке переходить на слизову оболонку ясен, садно в волосяній частині лобу зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

- висновку експерта № 05-5-06/233 від 27.12.2017 про те, що антигени А та В, виявлені в слідах крові піднігтьового вмісту зі зрізів нігтів з правої руки підозрюваного ОСОБА_8 могли походити від особи з групою крові АВ (ІV) ізосерологічної системи АВО або за рахунок змішування крові осіб з групами А(ІІ), В (ІІІ) та АВ (ІV). Походження крові від потерпілого ОСОБА_11 не виключається. Домішки крові підозрюваного ОСОБА_8 не виключається;

- висновку експерта № 1/63 від 11.01.2018 про те, що слід пальця руки розмірами 25х15мм залишений безіменним пальцем лівої руки, слід пальця руки розмирами 21х12мм залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якого заповнена на ім`я ОСОБА_8 . Слід пальця руки розмірами 43х21мм залишений великим пальцем лівої руки особи, дактилокарта якого заповнена на ім`я ОСОБА_11 .

- висновків експерта: № 05-1-09/660 від 20.12.2017 про те, що кров трупа ОСОБА_11 відноситься до групи АВ (ІV); № 05-1-09/671 від 18.12.2017 про те, що кров ОСОБА_8 відноситься до групи Ва (ІІІ);

- висновків експерта № № 05-5-06/232, 05-5-06/231 від 27.12.2017 про те, що антигени А та В, виявлені в слідах крові піднігтьового вмісту зі зрізів нігтів з рук потерпілого ОСОБА_11 та в слідах крові з мікрона кладень з рук останнього могли походити від особи з групою крові АВ (ІV) ізосерологічної системи АВО або за рахунок змішування крові осіб з групами А(ІІ), В(ІІІ) та АВ (ІV). Походження крові від потерпілого ОСОБА_11 не виключається. Домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 не виключається;

- висновку експерта № 05-1-08/408 від 22.12.2017 про те, що антигени А та В, виявлені в слідах крові людини на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору з поверхні ліжка кімнати № 5 могли походити за рахунок крові особи з групою крові АВ (ІV) чи за рахунок змішування крові осіб з групами Ав(ІІ), Вб(ІІІ), АВ(ІV). Походження крові від трупа ОСОБА_11 не виключається. У разі походження крові від двох і більше осіб домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 не виключається;

- висновку експерта № 07/10 від 20.02.2018 про те, що на представлених для дослідження сорочці із квітами та сорочці фіолетово-білого кольору виявлена кров людини, що може походити від ОСОБА_11 . За умови можливого змішування не виключається наявність домішки крові підозрюваного ОСОБА_8 ;

- протоколу огляду речових доказів від 18.01.2018 року з фототаблицею, яким зафіксовано огляд: штанів сірого кольору з паском чорного кольору, сорочки у візерунок у вигляді квіточок з плямами бурого кольору невизначеної форми, без чітких меж, з частковим просоченням тканини, сорочки біло-фіолетового кольору в смужку з плямами бурого кольору невизначеної форм, без чітких меж, з частковим просоченням тканини;

- протоколу огляду речових доказів від 07.12.2017 з фототаблицею, яким зафіксовано огляд футляру рожевого кольору, що складається з двох половинок, в якому знаходиться мобільний телефон «Samsung» моделі GT-E1081Т чорного кольору;

- протоколу огляду речових доказів від 18.01.2018, яким зафіксовано огляд предметів, вилучених під час огляду місця події 05.12.2017;

- висновку про вартість майна від 12.01.2018, вартість мобільного телефону «Samsung» моделі GT-E1081Т, що належить ОСОБА_11 станом на 04.12.2017 складає двісті гривень;

- висновку судово-психіатричного експерта № 33 від 24.01.2018 про те, що ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності і помірно-вираженими психопатоподібними проявами, що при збереженні у нього процесів мислення, пам`яті, інтелекту, вольового контролю - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, він знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики - що також свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. При вчиненні інкримінованих йому дій підекспертний ОСОБА_8 не знаходився в стані фізіологічного афекту або в іншому вираженому емоційному стані, які могли суттєво вплинути на його свідомість та поведінку. На теперішній час ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності і помірно-вираженими психопатоподібними проявами, що при збереженні у нього процесів мислення, пам`яті, інтелекту, критичних і прогностичних функцій - не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на його непричетність до нанесення потерпілому ОСОБА_11 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та таємного викрадення майна останнього, як про це грунтовно встановив суд першої інстанції, є способом захисту, спрямованим на уникнення відповідальності за скоєні злочини, та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою.

Зокрема судом достеменно встановлено, що в день інкримінований ОСОБА_8 , останній перебував в домоволодінні потерпілого ОСОБА_11 , що не оспорюється самим обвинуваченим. Даних про те, що в цей час в домоволодінні ОСОБА_11 перебували інші особи, матеріали кримінального провадження не містять. Як вказав потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 , напередодні зустрічі з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 не мав будь-яких тілесних ушкоджень. Наявність у потерпілого ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, які виникли від дії тупого твердого предмета або при удару об такий, можливо за умов падіння, підтверджується висновком судово-медичного експерта № 05-6-02/383 від 03.01.2018.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що ОСОБА_11 міг отримати тілесні ушкодження коли падав, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спростовані поясненнями допитаного судом першої інстанції експерта ОСОБА_15 про те, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження не могли виникнути від падіння з висоти власного зросту.

Підстав вважати, що потерпілий ОСОБА_12 та допитані судом свідки давали неправдиві показання суду першої інстанції, в тому числі з метою обмовити обвинуваченого ОСОБА_8 або створити алібі для іншої особи, колегією суддів не встановлено.

На думку колегії суддів не знайшли свого обґрунтованого підтвердження і твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не викрадав мобільний телефон ОСОБА_11 , а його підкинули працівники поліції, з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу обшуку від 05.12.2017, проведеного в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності понятих та за участю ОСОБА_8 , останнім видано з полиці літньої кухні, поблизу ліжка, пластиковий футляр в якому знаходився мобільний телефон «Samsung» моделі GT-E1081Т чорного кольору. Будь-яких зауважень від учасників слідчої дії та заяв від ОСОБА_8 щодо проведеного огляду, не надходило. Також, суду не надано доказів того, що працівники поліції перебували в будинковолодінні ОСОБА_8 до проведення відповідної слідчої дії. Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2017 надано дозвіл на проведення обшуку будинковолодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_16 , з метою приєднання до матеріалів кримінального провадження, виявленого та вилученого в ході обшуку 05.12.2017, зокрема, мобільний телефон «Samsung» моделі GT-E1081Т чорного кольору, в якості речового доказу, отриманого законним шляхом.

Факт належності виявленого в ході обшуку домоволодіння ОСОБА_8 мобільного телефону потерпілому ОСОБА_11 , учасниками судового провадження не оспорюється.

Вирішуючі по суті апеляційні вимоги прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, зокрема, апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винуватого, який по місцю проживання характеризується негативно, на спеціальному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, при невстановленні обставин, що його помякшують та за наявності обставини, що його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, і обгрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, за кожен злочин окремо, а остаточне покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

З огляду на наведене та з урахуванням даних про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів, визнаючи безпідставними апеляційні вимоги прокурора щодо м`якості призначеного покарання, вважає що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на визначений судом строк є справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З огляду на наведене, розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні, а тому апеляційні вимоги сторони обвинувачення та захисту до задоволення не належать.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженими ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення її копії.

Головуючий

Судді