КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/238/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст. 146 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, кримінальне провадження № 0000122 за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 , на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцьк, Волинської області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.03.2003 року Рівненським міським судом за ст.ст.307 ч.1, 309 ч.2, 70,75 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням іспитового строку терміном на 1 рік;

-13.08.2003 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 30.06.2005 умовно-достроково на 11 місяців 8 днів;

- 17.11.2006 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.190 ч.2, 15 ч.2, 190 ч.2, 358 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.02.2010 року умовно-достроково на 11 місяців 19 днів;

- 30.10.2013 року Дніпровським районним судом м.Києва за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 15.03.2016 року за закінченням строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 3 (трьох) років не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

По справі вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Не погоджуючись з вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2018 року, заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргув якій просить скасувати вирок Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що зматеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, в тому числі тяжких, кримінальних правопорушень та, відповідно, має непогашені та не зняті у встановленому законом порядку судимості. Не дивлячись на те, що за вироками суду від 13.08.2003, 17.11.2006 та 30.10.2013 йому призначались до відбування реальні міри покарання у виді позбавлення волі, він відповідних висновків для себе не зробив, і вже у 2018 році умисно вчинив чергове умисне кримінальне правопорушення. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, на шлях виправлення не став.

Також встановлено, що ОСОБА_7 не працює, іншою суспільно-корисною працею (діяльністю) не займається.
Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не навів у вироку відповідні доводи, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.
Вказані порушення призвели до уникнення обвинуваченим покарання у виді реального позбавлення волі.
Під час апеляційного розгляду заступником прокурора Київської області ОСОБА_9 подано зміни до апеляційної скарги, в яких останній змінив апеляційні вимоги, та просив скасувати вирок Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування вимог апелянт зазначає, що виходячи з тих фактичних обставин злочину, які встановлено органом досудового розслідування в обвинувальному акті та судом у вироку потерпілою у вказаному злочину є ОСОБА_10 .
Проте органом досудового розслідування в обвинувальному акті та судом у вироку відсутнє посилання про наявність у кримінальному провадженні потерпілої особи, що є грубим порушенням кримінального процесуального закону, оскільки статус потерпілої наділяє особу широким комплексом прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 56-57 КПК України, якими ОСОБА_10 не мала можливості скористатися.

З огляду на наведене апелянт вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а тому вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 14.02.2018 року маючи на меті злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 з метою безоплатного проживання у квартирі останньої, за адресою: АДРЕСА_2 , дізнавшись, що його знайомий ОСОБА_11 прямує до с. Савенки, Вишгородського р-ну, Київської обл., на тимчасове проживання увів в оману останнього та переконав його в тому, що ОСОБА_10 має психічні захворювання та не проти жити в сільській місцевості деякий час, також повідомив, що згодом забере ОСОБА_10 та помістить в психіатричну лікарню для лікування.
В подальшому ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, 14.02.2018 року близько 18.00 години, більш точного часу не встановлено, придбав у продуктовому магазині упаковку томатного соку «Сандора» та додав до нього наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон (фенадон), що попередньо придбав у невстановленої особи, при цьому ОСОБА_7 усвідомлював властивості вказаного засобу та умисно мав намір його використовувати для введення потерпілої в стан сп`яніння з метою реалізації свого злочинного умислу. Після чого ОСОБА_7 прийшов в квартиру ОСОБА_10 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , та остання випила вказаний томатний сік в якому знаходився наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон (фенадон), після чого частково втратила свідомість, тим самим стала перебувати у безпорадному стані.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, ОСОБА_7 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_11 , якого увів в оману та повідомив, щоб останній викликав таксі та приїхав за адресою: АДРЕСА_4 , для того щоб взяти ОСОБА_10 , яка на даний час перебуває у безпорадному стані та відвести в с. Савенки, Вишгородського району, Київської області.
Після чого, того ж дня, близько 22 години 50 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_11 якого останній увів в оману помістили ОСОБА_10 , проти її волі на заднє сидіння автомобіля таксі. Після чого ОСОБА_11 якого ОСОБА_7 увів в оману разом із ОСОБА_10 попрямували в с. Савенки, Вишгородського району, Київської області, а ОСОБА_7 залишив місце проживання останньої, тим самим ОСОБА_7 , довів свій злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 до завершення.
Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразились у незаконному позбавленні волі людини, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.146 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, за нормами ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Тільки таке рішення, що відповідає всім вимогам закону, здатне забезпечити досягнення завдань правосуддя та захистити права і законні інтереси усіх учасників процесу.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що вирок суду, щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам законності.
Так, як вбачається з фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та матеріалів кримінального провадження,громадянці ОСОБА_10 діями ОСОБА_7 завдані збитки, що свідчить про те, що остання є потерпілою у кримінальному провадженні.

В той же час, суд першої інстанції призначаючи обвинувальний акт до судового розгляду, а в подальшому ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України, не звернув на це увагу чим фактично позбавив ОСОБА_10 прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 56-57 КПК України, якими остання не мала можливості скористатися, а ні на стадії досудового розслідування, ані на стадії судового розгляду.
Вказане, згідно з ч.2 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до положень ст.415 КПК України є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до того, що судом під час постановлення вироку щодо ОСОБА_7 не було належним чином дотримано вимог кримінального процесуального закону.
Зазначені вище порушення, відповідно до вимог ст. 412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне судове рішення, як це передбачено ст. 370 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржений вирок, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, оскільки порушені права та обов`язки потерпілої ОСОБА_10 , визначені ст.ст. 56-57 КПК України.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу із внесеними змінами заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 , задовольнити.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2018 року яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України, - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3