Кримінальне провадження № 629/2340/19
Номер провадження 1-кп/629/353/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого-адвоката ОСОБА_7 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження №0000229 від 20.02.2019 року, яке надійшло з Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Краснопавлівка, Лозівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньо освітою, студента 1 курсу Лозівського професійного ліцею, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 раніше судимого:
- 04.04.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.289 ч.2 КК України до 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст.75,104 КК України з іспитовим строком 1 рік;
- 27.09.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3,70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з застосуванням ст.75,104 КК України з іспитовим строком 2 роки;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
встановив:

14.01.2019 року, близько 02-00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, обійшовши паркан домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , проник на територію вказаного домоволодіння, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з зовнішньої частини вікна житлового будинку таємно викрав відеокамеру марки «SHY-SR321M3».
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 розбивши скло в вікні ванної кімнати, проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав відеореєстратор марки «Dahua DH-HCVR5108H-S2», комп`ютерну мишку марки «RTM 019», автомобільний відеореєстратор марки «DOD F900LS», дві рибацькі сітки, довжиною по 100 м кожна з розміром вічка 50х50 мм. З місця злочину зник, викраденим розпорядився, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1952,43 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав повністю, пояснив, що дійсно вчинив інкримінований йому злочин при вищезазначених обставинах, у вчиненому щиро розкаявся, і в судовому засіданні дав показання, що до будинку сусіда ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , він проникав лише один раз, 14.01.2019 року, близько 02-00 год. ночі через город зайшов на подвір`я сусіда, з яким у нього були поганівідносини, з будинку він зняв відеокамеру, далі розбивши віконне скло заліз у будинок де ходив по кімнатам та дивився, що там є, знайшовши відеореєстратор, комп`ютерну мишку, автомобільний відеореєстратор та дві рибацькі сітки він виліз через вікно, яке відкрив, з викраденим майном повернувся додому. Майно хотів продати. Викрадені речі були вилучені працівниками поліції приблизно через 4-5 місяців після вчинення крадіжки та повернуті потерпілому. Цивільний позов визнає частково.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, перевірених і досліджених судом, письмовими матеріалами кримінального провадження:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні згідно яких в2015 році він придбав будинок, за адресою: АДРЕСА_2 та встановив на нього шість відеокамер та відеореєстратор, з сусідами у нього виник конфлікт з приводу того, що останні випускали своїх курей на город, після чого він їх попередив, що встановить відеокамери і якщо ще раз побачить їх курей на городі, викличе дільничного інспектора поліції, на що останні відповіли, що вони повідбивають камери; приблизно в серпні місяці 2018 року були збиті дві відеокамери, одна з яких була розбита, а другу зняли з будинку, після чого він встановив інші приховані відеокамери. 19.02.2019 року приїхавши до будинку побачив відкрите вікно та сліди, тоді він обійшов будинок і побачив розбите віконне скло і що чотири вікна були розстріляні пневматикою та викликав працівників поліції, яким розповів яке саме майно було викрадене, всі пошкоджені вікна були розташовані з однієї сторони будинку, з викрадених речей йому не повернули стаціонарний відеореєстратор; на задоволенні цивільного позову наполягав та просив задовольнити в повному обсязі;
- протоколом огляду місця події від 19.02.2019 року та фототаблицею до нього, згідно якого за адресою: АДРЕСА_2 , було оглянуте домоволодіння, яке належить ОСОБА_6 , в ході огляду в будинку було виявлено розбите віконне скло (а.с.63-64,65-71);
- протоколом огляду місця події від 18.03.2019 року та фототаблицею до нього, в ході якого на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , неповнолітній ОСОБА_8 в присутності понятих та законного представника ОСОБА_9 , добровільно видав білий полімерний пакет в якому знаходилися: відеокамера марки «SHY-SR321M3», автомобільний відеореєстратор марки «DOD F900LS», комп`ютерна мишка марки «RTM 019», рибацька сітка з тканини білого кольору, довжиною 100 м з розміром вічка 50х50 мм, рибацька сітка з тканини зеленого кольору, довжиною 100 м з розміром вічка 50х50 мм, та пояснив, що вказані речі він викрав з домоволодіння ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.72-73,74-75);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.05.2019 року з неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_8 , з застосуванням відеозапису, за участі понятих, захисника ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_8 добровільно показав на місці та розповів, де, як, коли та при яких обставинах він 14.01.2019 року вночі проник у домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , та вчинив крадіжку майна останнього (а.с.131-132);
- відеозаписом до протоколу проведення слідчого експерименту від 15.05.2019 року, відтвореного в ході судового розгляду, згідно якого підозрюваний ОСОБА_8 , будучи попередженим про те, що його свідчення будуть фіксуватися відеозаписом, у вільній і невимушеній обстановці, в умовах, які виключали можливість будь-якого впливу на нього, детально і докладно розповів про обставини незаконного проникнення у домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , та вчинення ним крадіжки з цього домоволодіння майна ОСОБА_6 (а.с.133);
- судовою товарознавчою експертизою №6/779СЕ-19 від 01.04.2019 року, згідно висновку якої ринкова вартість на момент викрадення, тобто на 14.01.2019 року, за умов зазначених в дослідницькій частині: відеореєстратора марки «Dahua DH-HCVR5108H- S2», в робочому стані, без видимих механічних пошкоджень становить 871,40 грн.; відеокамери марки «SHY-SR321M3», в робочому стані, без видимих механічних пошкоджень, становить 333,33 грн.; ринкова вартість комп`ютерної мишки марки «RTM 019» в робочому стані, без видимих механічних пошкоджень, становить 43,37 грн.; автомобільного відеореєстратора марки «DOD F900LS», в робочому стані, без механічних пошкоджень, становить 323,33 грн.; сітки рибацької з тканини білого кольору, загальною довжиною близько 100 метрів, розмір вічка близько 50x50 мм, в використанні не перебувала, становить 381 грн.; рибальської зябрової сітки з тканини білого кольору, розмірами близько - 3,2 х 87 м, розмір вічка близько 50x50 мм визначена не була, оскільки має значні пошкодження які роблять неможливим її використання за призначенням (а.с.78-84,85-95);
- речовими доказами відеокамерою марки «SHY-SR321M3», автомобільним відеореєстратором марки «Users», комп`ютерною мишкою марки «RTM 019», рибацькою сіткою з тканини білого кольору, довжиною 100 м з розміром вічка 50х50 мм, рибацькою сіткою з тканини зеленого кольору, довжиною 100 м з розміром вічка 50х50 мм (а.с.76).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в їх сукупності, визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому з їх урахуванням, на підставі аналізу цих доказів суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і дає підстави для винесення обвинувального вироку відносно останнього.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру та послідовність дій обвинуваченого, свідчить про спрямованість умислу на незаконне та безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що відповідно до ч.3 ст.12 КК України, він вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що в неповнолітньому віці він вчинив новий злочин в період іспитового строку за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.09.2018 року за яким його було засуджено за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, із застосуванням ст.75,104 КК України з іспитовим строком 2 роки; не працює, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем постійного проживання характеризується задовільно, за місцем навчання характеризується незадовільно, має систематичні порушення навчання без поважних причин, зловживає алкоголем, схильний до правопорушень, батьки не займаються вихованням дитини, не мають на нього впливу, не користуються його повагою та авторитетом, не працюють та зловживають спиртними напоями, згідно висновку викладеного в досудовій доповіді Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе (а.с.111-114,120,121,122-123,124,125,126,127,128,129-130).
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого, обставин його вчинення, думки потерпілого, представника служби в справах дітей та висновку органу пробації, викладеного в досудовій доповіді, з врахуванням принципу справедливості, в цілях посилення впливу призначеного покарання на виправлення винного, а також з метою попередження вчинення нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в місцях позбавлення волі, тобто в умовах ізоляції від суспільства на певний строк до кримінально-виконавчої установи, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в період іспитового строку за попереднім вироком вчинив новий злочин, суд призначає покарання за даним вироком відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, приєднавши частково невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.09.2018 року (а.с.129-130).
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.69,69-1,75,104 КК України, суд не вбачає.
До вступу вироку в законну силу, обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня фактичного затримання.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з матері обвинуваченого - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на його користь матеріальної шкоди в розмірі 7148 грн., моральної шкоди 30000 грн., вартості послуг за надання юридичної допомоги адвоката в сумі 4200 грн. (а.с.38-39,40-42,43,44,45,46,47,48).
Розглядаючи цивільний позов потерпілого, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч.1,5,7 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння; цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Згідно п.10 Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 (з наступними доповненнями та змінами) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», питання про матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну злочинними діями неповнолітніх, вирішується згідно зі статтями 446 і 447 ЦК України і роз`ясненнями, що містяться у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними доповненнями та змінами).
Неповнолітній у віці від 15 до 18 років за заподіяну ним шкоду несе матеріальну відповідальність на загальних підставах. При відсутності у нього майна або заробітку, достатніх для відшкодування, відповідний обов`язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Якщо шкоду заподіяно спільними діями неповнолітніх, в яких різні батьки, самі неповнолітні несуть солідарну відповідальність, а їх батьки або піклувальники відповідають перед потерпілими за принципом дольової відповідальності.
При цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом.

Судовим розглядом доведено, що вчиненим кримінальним правопорушенням неповнолітній ОСОБА_8 у віці 15 років спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , але враховуючи, що викрадене та інкриміноване ОСОБА_8 майно було повернуте потерпілому, про що в матеріалах справи є письмова розписка останнього, а інше майно зазначене потерпілим органами досудового розслідування обвинуваченому не інкримінувалось, суд в цій частині находить позов таким, що не підлягає задоволенню та відмовляє в ньому.
Що стосується стягненню моральної шкоди, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Положеннями ст.23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.
При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд, визначаючи розмір її відшкодування, поряд з характером і обсягом моральних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_6 , в результаті викрадення його майна, завданням стресу, хвилювання, виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості, і задовольняє позов в цій частині частково, а саме в сумі 3000 грн.
Щодо компенсації витрат потерпілого на правову допомогу в сумі 4200 грн., суд зазначає, що вирішуючи питання такої компенсації, необхідно з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Враховуючи відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_12 на користь держави витрати на залучення експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення судової товарознавчої експертизи №6/779СЕ-19 від 01.04.2019 року в сумі 1430 грн. (а.с.96).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України відеокамеру марки «SHY-SR321M3», автомобільний відеореєстратор марки «Users», комп`ютерну мишку марки «RTM 019», рибацькі сітки з тканини білого та зеленого кольорів, довжиною по 100 м кожна з розміром вічка 50х50 мм, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_8 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України до новопризначеного покарання суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.09.2018 року у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі і остаточно визначає ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.
До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 17.10.2019 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., в іншій частині позову відмовити.
Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз №6/779СЕ-19 від 01.04.2019 року в сумі 1430 грн., перерахувавши їх на р/р 0005, код класифікації доходів бюджету 24060300, МФО 899998, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач платежу УК Слобідський/м.Харків 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.
Речові докази: відеокамеру марки «SHY-SR321M3», автомобільний відеореєстратор марки «Users», комп`ютерну мишку марки «RTM 019», рибацькі сітки з тканини білого та зеленого кольорів, довжиною по 100 м кожна з розміром вічка 50х50 мм повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1