Справа 753/621/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1322/2019 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2019 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000194 від 18.05.2017,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000194 від 18.05.2017 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України, повернуто прокурору.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що як вбачається із викладеного обвинувачення та фактичних обставин справи ОСОБА_7 збував амфетамін невстановленим особам, проте при правовій кваліфікації дій останнього, збут психотропної речовини йому не інкримінується, тобто слідчим та прокурором не вказано кваліфікуючу ознаку, про яку йдеться в обвинувальному акті. Крім того, в обвинувальному акті зазначено про придбання ОСОБА_7 обладнання, за допомогою якого виготовлялась психотропна речовина, частина якого в розумінні положень статті 313 КК України є предметом вказаного злочину, та не відноситься до побутових предметів чи предметів медичного призначення, проте правова кваліфікація таких дій ОСОБА_7 слідчим та прокурором не надана взагалі. Крім того, незрозумілим для сприйняття є зазначення в обвинувальному акті по епізоду виготовлення, зберігання та збуту психотропної речовини такої обставини як «попередня змова групою осіб», оскільки слідчим та прокурором не конкретизовано, на що саме була спрямована вказана змова тільки на збут, чи і на виготовлення та зберігання амфетаміну, і в чому вона полягала для виконання кожним з цієї групи своєї ролі у вчиненому злочині. Наведені суперечності виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та позбавляють суд можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на підставі ч. 1 ст. 348 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність ухвали та необхідність її скасування у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що відповідно до фактичних обставин справи встановлено, що придбане ОСОБА_7 обладнання не відноситься до обладнання, визначеного у п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», у зв`язку з цим підозра у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_7 не оголошувалась. Також звернув увагу, що з викладених фактичних даних у обвинувальному акті чітко встановлено, що ОСОБА_7 вчинював злочин за попередньою змовою групою осіб, направлений на незаконне виготовлення з метою збуту психотропної речовини амфетаміну. Також, на думку прокурора, є безпідставним посилання суду, що з викладеного обвинувачення та фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 здійснював збут амфетаміну невстановленим особам.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив доводи, викладені у ній та просив її задовольнити;

обвинуваченого, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Із змісту мотивувальної частини ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2019 року вбачається, що судом визнана невідповідність обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000194 вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Однак такий висновок суду не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону і погодитись із ним не можливо.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Як вбачається із обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000194 розпочатому 18.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України цих вимог закону органом досудового слідства та прокурором було дотримано у повному обсязі. Зокрема, у цьому обвинувальному акті викладені фактичні обставини вчинення злочину, дана правова кваліфікація діям обвинуваченого за ч.2 ст. 307 та ч.1 ст. 311 КК України із викладенням диспозицій цих статей та зазначенням кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а також сформульоване обвинувачення, яке є конкретним та зрозумілим.

Як на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України суд першої інстанції послався на те, що стороною обвинувачення у цьому обвинувальному акті не зазначені усі кваліфікуючі ознаки вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КПК України. Між тим, таке посилання суду першої інстанції указує на необхідність збільшення обвинувачення, що виходить за межі компетенції суду першої інстанції з огляду на положення п.5 ч.2 ст. 291 та ст. 337 КПК України. Посилання сторони обвинувачення на таку кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України як «попередня змова групи осіб» з огляду на вище зазначене є конкретним і зрозумілим. Будь-яких суперечностей, які би перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, обвинувальний акт не містить. Наведене указує на незаконність висновків суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону, та на наявність істотного порушення вимог п.3 ч.3 ст.314 та п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на наступне. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні був призначений до судового розгляду. У ході судового розгляду у даному кримінальному провадженні, була проведена заміна головуючого судді, на що указує протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи від 08.10.2018 року. За змістом ч.1 ст.319 КПК України після заміни судді розпочинається спочатку судовий розгляд. Тобто, у випадку заміни судді у ході судового розгляду, підготовче судове засідання не проводиться. Наведене указує на те, що рішення про повернення обвинувального акта прокурору, судом першої інстанції було ухвалене на стадії кримінального провадження, проведеній всупереч вимогам кримінального процесуального закону, що указує на незаконність ухваленого на ній рішення.

Колегія суддів вважає, що указані вище порушення вимог КПК України перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України ці порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і підставами для скасування судового рішення, відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України.
За наявності зазначених вище порушень закону ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000194 від 18.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України, не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із поверненням кримінального провадження до суду першої інстанції. При цьому колегія суддів зважає на те, що нормами КПК України не передбачено порядку руху кримінального провадження у випадку скасування ухвали про повернення обвинувального акта, постановленої після заміни у ході судового розгляду головуючого судді. У зв`язку із цим колегія суддів вважає за необхідне, застосувавши за аналогією закону положення ч.4 ст. 314 та ч.1 ст.416 КПК України повернути це провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.314-317 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному № 0000194 від 18.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 314-317 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4