490/5849/15-к
н/п 1-кп/490/619/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Краснопілля Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, освіта професійно-технічна, працює водієм в приватне підприємство "Ганівське", проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 27 грудня 2014р. близько 22год.30хв., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 , здійснював рух в умовах сильного снігопаду та хуртовини, в темний час доби по засніженій, неосвітленій міським електроосвтленням проїзній частині вулиці Одеське шоссе зі сторони вулиці Очаківської у напрямку виїзду з м.Миколаїв з швидкістю 30 км/год. Рухаючись у даному напрямку ОСОБА_8 , порушуючи вимоги п.п. 2.3"б", 12.2, 12.3 ПДР України(затв.Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р.), проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та до її змін, в тому числі до погодних умов, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху свого автомобіля, що призвело до позбавлення його об?єктивної можливочті завчасно бачити, що попереду нього на проїзжій частині автодороги знаходиться пішохід для якого виникла реальна небезпека та своєчасно вжити заходи до зниження швидкості руху автомобіля, аж до повної його зупинки, хоча об?єктивно міг і зобов?язаний був це зробити, внаслідок чого лівою передньою частиною свого транспортного засобу допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , котрий рухався у сніговій колії проїзжої частини вулиці Одеське шоссе в зустрічному напрямку по ходу руху автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 , та зупинившись нахилився до проїзжої частини дороги для пошуку свого мобільного телефона, який випав у нього з рук в сніговий замет. Внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому лівої тім?яної кістки з розбіжністю стріловидного шва, субдурального крововиливу в лівій лобовій області, забиття головного мозку середньої тяжкості, різаних ран лобної області та обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №77 від 22.01.2015р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав частково. По суті пред?явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що того дня він їхав з роботи додому на автомобілі ВАЗ 2107 разом із своїм знайомим ОСОБА_10 . Це було перед новим роком. Надворі було холодно, йшов сильний снігопад, була заметіль.
Це було вночі, година була пізня, він змушений був їхати додому в Березанку, оскільки в нього в Миколаєві родичів не має, і йому не було в кого заночувати в Миколаєві, щоб не їхати вночі додому в таку погану погоду. В дорозі до цього він вже був біля 6-7 годин.
Він їхав з невеликою швидкістю, десь біля 30 км/год, оскільки була сильна заметіль, хуртовина, дороги не було видно дальше ніж 3 метри. На дорозі автомобілів окрім його авто в той час не було. Дорога була засипана снігом і була лише одна колія по якій він їхав. В половині 11 ночі він в?їхав в сугроб і машина зупинилася. Він з пасажиром вийшов з машини і побачив, що то був не сугроб, а людина, це був потерпілий, він(потерпілий) був при свідомості, сидів на дорозі із витягнутими ногами. Потерпілий був дуже п?яний і сварився нецензурною лайкою. Він викликав швидку допомогу, бо на обличчі потерпілого були порізи. На автомобілі була розбита ліва фара, скло фари посипалося. Потерпілого в швидку заводили під руки. Він залишив лікарю швидкої, яка приїхала 500грн. на ліки для потерпілого. Наступного дня на маршрутці він приїхав провідати потерпілого, його лікар сказав, що потерпілий почуває себе нормально, після чого він бачив і потерпілого, який вийшов з палати і кричав до нього щоб він віддав йому його телефон. Обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов не визнав, вказав, що шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не дивлячись на часткове визнання ним своєї вини, підтверджується іншими доказами, зібраними по справі в їх сукупності, а саме:
- показами потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні, який показав, що в той день, це було вночі, він переходив дорогу вулиці Одеське шоссе і на нього наїхав автомобіль. Що було після наїзду він не пам?ятає, прокинувся він у лікарні, де лікувався з 27.12.2014р. по 09.02.2015р. В той день він був випивший, він вживав спиртне. В той день був сильний снігопад, і дорога була засипана снігом, він йшов навпроти магазину по переходу який є збоку.Він зупинився десь посередині дороги, зупинився, щоб підняти мобільний телефон, який випав у нього з рук в сніг.Він телефон бачив і нагнувся що його підняти.Схему дорожньо транспортної пригоди складали при ньому, а хто викликав швидку допомогу він не пам?ятає.Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що лікар розповідав йому, що обвинувачений приходив в лікарню і цікавився який стан здоров?я потерпілого, чи живий і як довго буде в лікарні.Допомогу в лікуванні йому обвинувачений не надавав.Наслідки травми в нього ще є, його болить голова,оскільки була гематома, він повинен раз в місяць пити ліки.Позов заявив так як потрібні кошти на оздоровлення.Потерпілий вважає, що покарання обвинуваченому слід призначати справедливе, але не суворе;
- показами свідка ОСОБА_10 , допитаного в судовому засіданні, який показав, що він в день дорожньо-транспортної пригоди знаходився в автомобілі обвинуваченого. Він з обвинуваченим разом їхали з Києва, по дорозі зупинялися відпочити десь два рази, останній раз в смт.Первомайському біля 19-20год. Він їхав разом з ним(обвинувачвеним) на пасажирському сидінні з права від водія. Це було вночі, після 10 години ночі. В той день був сильний снігопад, заметіль, і дорога була засипана снігом, висота снігу була десь 30-40см. Автомобіль їхав з невеликою швидкістю, оскільки була непогода, хуртовина, сильно мело снігом, видимість була 2-3 метри. Дорога була з одностороннім рухом, вони їхали по колії, звертати у сторону не було можливості.Дорога не була розчищена, і місцями були сугроби. Водій та він подумали, що то був сугроб на колії, вже коли в?їхали в перешкоду, то виявили, що то був потерпілий.Потерпілий був на дорозі, весь засипаний снігом. Коли вони прийшли до потерпілого, то він був при свідомості, він кричав,щоб його відвезти додому, вони піднімали його на ноги, але він не міг триматися на ногах та падав, як йому видається тому, що бо був п?яний.В потерпілого була розсічена голова.Обвинувачений запропонував відвезти потерпілого в лікарню. Коло них зупинилося авто і водій того авто викликав швидку і поліцію, оскільки у них батареї в мобільних розрядилися.Приїхали швидка і поліція. Поліція зробила заміри місця дорожньо-транспортної пригоди. Він разом із обвинуваченим їздили в лікарню цікавитися станом потерпілого, лікар сказав, що серйозних ушкоджень не має, серйозних переломів у потерпілого не має;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2014р. зі схемою та фото таблицями згідно якого в похмуру погоду, йшов снігопад, температура -5 С,

було оглянуто місце події за адресою: м Миколаїв вул.Одеське шосе, в районі перехрестя з вул.Мічуріна.Стан дорожнього покриття рихлий сніг, дорожня розмітка відсутня. Огляд проводився за участю водія автомобіля ВАЗ2107 д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , під керуванням ОСОБА_8 . Наявний дорожній знак -5.35.1, 5.35.2 - нерегульований пішохідний перехід. Освітлення відсутнє. Видимість з ближнім світлом фар - 3 метри. Стан освітлювальних приборів - розбита передня ліва фара, розбитий передній лівий покажчик повороту, інші - в робочому стані;

- висновком №4168 від 28.12.2014р. медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_8 згідно якого у ОСОБА_8 ознак сп`яніння не виявлено;
- висновком експерта №160 судової авто-технічної експертизи від 06.04.2015р. по дослідженню технічного стану автомобіля ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1 згідно якого ходова частина автомобіля ВАЗ-2107, д.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в робочому стані та дозволяла водію здійснювати рух в обраному напрямку, не мала несправностей, які могли б раптово для водія призвести до відведення автомобіля в сторону від обраного ним напрямку руху. Гальмівна система автомобіля ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в працездатному стані, дозволяла водію знижати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю аж до зупинки, не мала несправностей, які б призвели до раптового для водія відказу системи, або до раптового відведенню автомобіля в сторону від обраного напрямку руху. Рульова система автомобіля ВАЗ-2107, д.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в несправному стані, що полягав в понаднормативному люфті рульового управління. Стан рульового управління не відповідав п.31.4.2(а) ПДР. Водій автомобіля міг виявити несправність рульового управління в процесі його експлуатації. В той час, вказана несправність утворилась в процесі експлуатації та її наявність не було неочікуваною для водія,тобто водій міг управляти автомобілем з відомою йому ефективністю. Система зовнішнього освітлення автомобіля ВАЗ-2107, д.н. НОМЕР_1 , а саме фари головного світла в режимах ближнього та дальнього світла фар, на момент ДТП знаходилась в працездатному та функціонально придатному стані;

- висновком експерта №77 від 22.01.2015р. згідно якого у ОСОБА_5 були тілесні ушкодження у виді лінійного перелому лівої тім`яної кістки з розходженням стріловидного шва, субдурального крововиливу в лівій лобовій області, забій головного мозгу середньої тяжкості, різаних ран лобової області та обиччя. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, в строк та при обставинах, вказаних в постановах. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження, які є у ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя;

- висновком експерта авто-технічної експертизи №179 від 14.05.2015р. згідно якої в умовах даної пригоди величина безпечної швидкості визначається не більше 10 км/год. Тому, швидкість руху автомобіля ВАЗ-2107, обрана водієм ОСОБА_8 - 30 км/год не відповідає умовам видимості полотна дороги та не відповідає вимогам п.п.12.2. Правил дорожнього руху відповідно до яких в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху мала бути такою, щоб водій мав можливість зупинити транспорт в умовах видимості дороги.

По питаннях 2,3,4 та 5 в умовах даної пригоди водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_8 не мав технічної можливості запобігти наїзд на пішохода екстреним тормозінням з зупинкою автомобіля до місця знаходження пішохода на проїзній частині при русі з фактичною швидкістю руху біля 30 км/год.

При умовах, викладених в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзд на пішохода за умови руху автомобіля до місця знаходження пішохода за умови руху автомобіля з допустимою швидкістю руху не більше 10 км/год.

Технічна можливість запобігання наїзду на пішохода для водія ОСОБА_8 полягала в технічній можливості реалізації відповідних вимог Правил дорожнього руху України по забезпеченню руху з безпечною швидкістю в умовах видимості проїжджої частини дороги, яка покрита снігом в умовах снігопаду в темну пору доби, а саме даних дорожніх умовах водію автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_8 необхідно було дотримуватись вимог п.п. 12.4 та 12.3. Правил дорожнього руху.

Вчасне та правильне виконання водієм ОСОБА_8 вищевказаних вимог ПДР дозволило б йому запобігти вказаному ДТП. Тому, невиконання водієм ОСОБА_8 п.п. 12.2 і 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв`язку з даним ДТП;

- висновком експерта №32-К від 05.05.2017р. згідно якого згідно з представленими медичними документами і даними матеріалів провадження у ОСОБА_5 мали місце ушкодження у вигляді лінійного перелому лівої тімяної кістки з розбіжністю стріловидного шва, субдурального крововиливу, в лівій лобовій області, забиття головного мозку середньої тяжкості, різаних ран лобної ділянки та обличчя.Різані рани в області обличчя могли утворитися від дії гострих ріжучих предметів. Решта пошкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Утворення даних ушкоджень в умовах ДТП 27.12.2014р. не виключається. З урахуванням умов травматизації і характеру ушкоджень дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Всі зазначені ушкодження виникли в результаті дії механічних факторів. Вищевказані ушкодження не є характерним для ДТП.Згідно з представленими медичними документами у ОСОБА_5 у 2009 році мали місце ушкодження у вигляді забою головного мозку, множинних синців і саден обличчя. Інших пошкоджень в представлених медичних документах не описано.Тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_5 в 2009 році, могли лише погіршити перебіг повторної (у 2014 році) черепно-мозкової травми (зокрема забиття головного мозку). Між черепно-мозковою травмою, яка мала місце в 2009 році і наявними лінійним переломом кісток склепіння черепа з розходженням стрілоподібного шва прямий причинний зв`язок відсутній;

Судом досліджено акт №160 здачі-приймання висновку судового експерта №160 згідно якого вартість експертизи становить 492 грн.

Судом досліджено акт здачі-приймання висновку судового експерта №179 згідно якого вартість експертизи становить 1152,0 грн.

Судом досліджено страховий поліс АІ/№4466328 згідно якого цивільно-правова відповідальність страхувальника ОСОБА_8 щодо автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 в перілд з 26.12.2014р. по 25.12.2015р. застрахована страховим товариством "Іллічівське" (). Страхова сума (ліміт відповідальності) заподіяну життю - 100000грн., майну - 50000грн.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового розгляду докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані правильно за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд пом?якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_8 обставин не встановив.Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, те, що потерпілий вважає покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначати не суворе, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ближче до нижньої межі.
Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то приймаючи до уваги ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, сімейний стан обвинуваченого та наявність у нього на утриманні трьох дітей, ту обставину, що право на керування транспортним засобом нерозривно пов`язане з трудовою діяльністю обвинуваченого і є по суті основним засобом, що дає доступ до матеріального забезпечення обвинуваченого та його сім`ї, суд приходить до висновку про можливість при винесенні покарання не застосовувати додаткову міру покарання.
Окрім цього, суд також враховує заяву обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника щодо застосування до обвинуваченого норм Закону України "Про амністію в 2016 році". Відповідно до ст.12 КК України злочин передбачений ч.2ст.286 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років. Отже, судом винесено вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 що є необережним тяжким злочином, на день набрання чинності цим Законом мав двох неповнолітніх дітей, тобто обвинувачений ОСОБА_8 підпадає під дію вказаного закону, а тому при винесенні вироку щодо ОСОБА_8 , можливо звільнити обвинуваченого від відбування покарання.

Цивільний позов прокурора задоволити на підставі ст.ст.1166,1187 ЦК України, ст.ст. 23,24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід задоволити частково на підставі ст.ст.1166,1167,1187 ЦК України, ст.ст.23,24,26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди слід задоволити в межах наданих потерпілим та прокурором доказів щодо витрат на лікування потерпілого. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд приймає до уваги доводи потерпілого(позивача) ОСОБА_5 , що він при завданні йому тілесних ушкоджень зазнав біль, те, що потрібен значний час для відновлення стану його здоров`я, після завдання ушкоджень стан здоров?я потерпілого повністю не відновився.Проте, враховуючи норму ст.26-1 Закону України"Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з відповідача ПАТ "Іллічівське" слід стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі визначеному законом, а решту вимог щодо компенсації моральної шкоди, враховуючи вимоги розумності та справедливості з обвинуваченого ОСОБА_15 .
Керуючись ст.ст.368, 369, 370,371,373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 3(три) роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді 3(три) роки 6 місяців позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Іллічівське" на користь ОСОБА_5 271,79грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (П?ять тисяч)грн.00коп. як компенсацію моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 15000 (П?ятнадцять тисяч) грн. 00коп. як компенсацію моральної шкоди.
Цивільний позов прокурора задоволити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Іллічівське" на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради до місцевого бюджету Заводського району м.Миколаїв 3515 (Три тисячі п?ятсот п?ятнадцять)грн. 26коп. на відшкодування матеріальної шкоди
Речовий доказ - автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 передати за приналежністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1644 (Одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя