Дата документу 27.11.2019 Справа № 1-192/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 1-192/10 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1549/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
цивільного відповідача ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),
представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою цивільного відповідача ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 6 серпня 2019 року, якою задоволено заяву ОСОБА_9 та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 1-192/10 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 400000 гривень,-

В С Т А Н О В И Л А:

7 травня 2018 року ОСОБА_9 звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №1-192/10 від 18 лютого 2010 року до виконання про стягнення ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі 400000 гривень.
В обґрунтування заяви ОСОБА_9 зазначила, що після ухвалення вироку вона отримала виконавчий лист і мала намір пред`явити його до виконання, але ОСОБА_7 зобов`язався протягом двох років добровільно відшкодувати суму шкоди та частково сплачував їй гроші, але в повній мірі зобов`язання не виконав, відшкодувавши лише 126000 гривень.
Вважала, що встановлений законом трирічний строк вона пропустила з поважних причин, оскільки після смерті її батьків вона народила дитину з патологією, яка до теперішнього часу тяжко хворіє та постійно перебуває під доглядом, до того ж, вона сама почала важко хворіти, перенесла хіміотерапію з подальшим оперативним втручанням, в результаті чого їй була встановлена група інвалідності, і з 2009 року вона та її дитина постійно проходять курси лікування і консультації.
З урахуванням викладеного просила поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №1-192/10 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, суму в розмірі 400000 гривень.
Ухвалою суду першої інстанції було задоволено заяву ОСОБА_9 та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 1-192/10 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 400000 гривень.
В обґрунтування своїх висновків суд поклав те, що оскільки ОСОБА_7 певний час добровільно виконував рішення суду в частині відшкодування завданої моральної шкоди, про що свідчать наявні в матеріалах провадження розписки, то строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався, а надана суду медична документація свідчить про поважність причин пропуску такого строку у зв`язку з постійним проходженням курсів лікування, обстежень лікарів та їх консультаціями, як за захворюванням цивільного позивача, так і з приводу захворювань її малолітньої дитини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував норми ч. 5 ст. 539 КПК України, про час та місце розгляду заяви ОСОБА_9 він повідомлений не був, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Бердянської міської лікарні, і в даному випадку суд прийняв рішення лише на підставі заяви ОСОБА_9 , без заслуховування його показань з цього приводу.

Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої

Інстанції вимог закону щодо повідомлення по час та місце розгляду клопотання, яке полягало в тому, що ОСОБА_7 перебував на час отримання повідомлення в майже непритомному стані і фактично мало місце ухвалення заочного рішення.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_11 не з`явились, представник адвокат ОСОБА_11 подав заву, в якій просить розглянути апеляційну скаргу без його участі, рішення суду першої інстанції він та ОСОБА_9 , підтримують в повному обсязі.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду подані ним та його представником адвокатом ОСОБА_10 апеляційні скарги підтримав та просив їх задовольнити, зазначив, що на час вручення йому судом першої інстанції повістки із викликом до судового засідання, призначеного на 6 серпня 2019 року він перебував у поганому стані здоров`я, йому викликали швидку медичну допомогу. На час розгляду клопотання він перебував на стаціонарному лікуванні, телефонував до суду та повідомляв про це.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав подані апеляційній скарги та зазначив, що суд першої інстанції, мотивуючи рішення про задоволення клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа, посилається на розписки позивача, але безпідставно не бере до уваги, що в них позивач вказує, що претензій майнового характеру до ОСОБА_7 вона не має.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вважала, що суд першої інстанції розглянув клопотання із дотримання вимог кримінального процесуального закону та прийняв рішення на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, які цивільний позитива підтвердила належними доказами, в тому числі довідками з медичних установ.

Заслухавши доповідь судді щодо безпосередньо суті апеляційних скарг, цивільного відповідача, його представника та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Всі доводи апеляційних скарг ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_10 за своєю суттю фактично зводяться до того, що суд першої інстанції про час та місце розгляду заяви ОСОБА_9 . ОСОБА_7 належним чином не повідомив, його пояснення з цього приводу не вислухав, чим порушив вимоги ч. 5 ст. 539 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційним судом перевірено такі доводи цивільного відповідача та його представника, і дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
З огляду на положення ч. 5 ст. 539 КПК України, в судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник та прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, приймаючи рішення за результатами отриманої заяви, дотримався вимог ч.ч. 3, 5 ст. 539 КПК України, викликав учасників провадження, передбачених вказаними нормами в судове засідання та здійснив розгляд заяви ОСОБА_9 за правилами, передбаченими статтями 318-380 КПК України з урахуванням положень цього розділу.
Так, судом дійсно було розглянуто заяву ОСОБА_9 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №1-192/10 від 18 лютого 2010 року до виконання за відсутності ОСОБА_7 та його представника на той час адвоката ОСОБА_12 .
Разом з тим, як цивільний відповідач, так і його представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, оскільки матеріали провадження містять дані про отримання таких повідомлень ОСОБА_7 та його представником адвокатом ОСОБА_12 .
З довідки про доставку SMS від 19 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_7 о 14 год. 50 хв. за номером телефону НОМЕР_1 був повідомлений про те, що судове засідання по справі № 1-192/10 (1-в/310/196/19) відбудеться 6 серпня 2019 року о 14 год. 20 хв. (а.с. 169).
До того ж, з наявної в матеріалах провадження розписки вбачається, що 31 липня 2019 року в суді ОСОБА_7 під особистий підпис отримав повістку про виклик до суду на 6 серпня 2019 року о 14 год. 20 хв. (а.с. 170).
Крім того, з поштового повідомлення вбачається, що адвокат ОСОБА_12 30 липня 2019 року рекомендованим листом також отримав повістку про виклик до суду на 6 серпня 2019 року (а.с. 171).
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 про час та місце розгляду заяви ОСОБА_9 повідомлений не був, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Бердянської міської лікарні, колегія суддів до уваги не бере, оскільки з виписки № 8661 вбачається, що він знаходився на лікуванні з 31 липня 2019 року по 6 серпня 2019 року, а враховуючи наявну в матеріалах провадження розписку від 31 липня 2019 року цілком очевидним є те, що ОСОБА_7 звернувся до лікарні вже після того, як його повідомили про дату та час розгляду заяви (а.с. 185).
Натомість, із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні, ані ОСОБА_13 , ані його представник адвокат ОСОБА_12 до суду першої інстанції не звернулись, а тому у суду першої інстанції не було підстав для відкладення розгляду заяви ОСОБА_9 на іншу дату.

Враховуючи те, що ОСОБА_13 та його представник адвокат ОСОБА_12 були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_9 , у колегії суддів відсутні підстави вважати, що ухвала суду першої інстанції була постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 6 серпня 2019 року підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги цивільного відповідача ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 6 серпня 2019 року, якою задоволено заяву ОСОБА_9 та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 1-192/10 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 400000 гривень, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4