Справа № 333/5045/16-к
Номер провадження 1-кп/333/21/18
В И Р О К
Іменем України

м. Запоріжжя 21 жовтня 2019 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із неповною вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 не судимого;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

в с т а н о в и в :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

2 серпня 2016 р. приблизно о 1 год. обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , знаходячись біля будинку № 30 по вул. Азовській у місті Запоріжжі, із застосуванням фізичної сили посадили потерпілого ОСОБА_10 в автомобіль ВАЗ-217130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відвезли в лісосмугу поблизу вул. Луначарського у місті Запоріжжі. У цьому місці обвинувачені, погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень, змушували потерпілого ОСОБА_10 визнати себе винним у вчинені крадіжки майна ОСОБА_17 , поєднаного з проникненням у житло. Сприймаючи погрози як дійсні та реальні, потерпілий ОСОБА_10 під тиском ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зізнався у вчинені вказаного правопорушення, що було зафіксовано обвинуваченими за допомогою відеозйомки на мобільний телефон.

2 серпня 2016 р. приблизно о 4 год. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , продовжуючи свої злочинні дії, разом із потерпілим ОСОБА_10 прибули за адресою: ОСК «Конка» Григорівської сільської ради Запорізького району, за місцем мешкання батька потерпілого ОСОБА_11 . Знаходячись у вказаному місці, обвинувачені повідомили потерпілому ОСОБА_11 про наявність у них відеозапису зізнання сина у вчинені злочину, в результаті якого ОСОБА_17 зазнав матеріальної шкоди, та висунули йому вимогу передачі грошових коштів у розмірі 60 000 грн. у строк до 18 год. 6 серпня 2016 р. за нерозголошення змісту відеозапису чи передачі сина до правоохоронних органів.

6 серпня 2016 р. приблизно о 14 год. обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , продовжуючи реалізацію умислу, направленого на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , знаходячись біля будинку № 12 по вул. Чумаченка в місті Запоріжжі, зустрілись з потерпілими. Під час зустрічі обвинувачені висловлювали потерпілому ОСОБА_11 погрози застосування насильства над його сином потерпілим ОСОБА_10 , а також розголошення відеозапису, на якому ОСОБА_10 визнає себе винним у вчинені вказаного вище злочину, відомості про який потерпілі бажали зберегти в таємниці, та висунули ОСОБА_11 вимогу передачі їм грошових коштів у розмірі 60 000 грн., призначивши зустріч 8 серпня 2016 р. о 12 год.

8 серпня 2016 р. приблизно о 12 год. обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , продовжуючи реалізацію умислу, направленого на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , знаходячись біля будинку № 12 по вул. Чумаченка в місті Запоріжжі, зустрілись з потерпілими. Під час зустрічі обвинувачені висловлювали потерпілому ОСОБА_11 погрози застосування насильства над його сином потерпілим ОСОБА_10 , а також розголошення відеозапису, на якому ОСОБА_10 визнає себе винним у вчинені вказаного вище злочину, відомості про який потерпілі бажали зберегти в таємниці, та висунули ОСОБА_11 вимогу передачі їм грошових коштів у розмірі 60 000 грн., призначивши зустріч 8 серпня 2016 р. о 18 год.

8 серпня 2016 р. приблизно о 18 год. обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , продовжуючи реалізацію умислу, направленого на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , знаходячись біля будинку № 12 по вул. Чумаченка в місті Запоріжжі, зустрілись з потерпілим ОСОБА_11 . Під час зустрічі обвинувачені висловлювали потерпілому ОСОБА_11 погрози застосування насильства над його сином потерпілим ОСОБА_10 , а також розголошення відеозапису, на якому ОСОБА_10 визнає себе винним у вчинені вказаного вище злочину, відомості про який потерпілі бажали зберегти в таємниці, та висунули ОСОБА_11 вимогу передачі їм грошових коштів у розмірі 60 000 грн.

Своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна із застосуванням погроз насильства над потерпілим та його близьким родичем, погроз розголошення відомостей, які потерпілі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

2.Пояснення обвинувачених

Обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення не визнав, суду пояснив, що з потерпілими знайомий за місцем мешкання, відносини не підтримував. У 2011 р. у нього з будинку була вчинена крадіжка. Влітку 2016 р. він познайомився з ОСОБА_19 , який повідомив, що цю крадіжку вчинив ОСОБА_20 . Через кілька днів ввечері він зустрів ОСОБА_21 , спитав про крадіжку. ОСОБА_20 визнав, що крадіжку вчинив він. Тоді він зателефонував знайомому ОСОБА_22 , попросив його приїхати. Через деякий час ОСОБА_23 приїхав до нього на своєму автомобілі разом зі своїм знайомим ОСОБА_24 . Разом з ОСОБА_25 він сів у автомобіль, сказав ОСОБА_23 їхати у райвідділ міліції. По дорозі ОСОБА_20 попросив не їхати в райвідділ, почав розповідати про вчинення крадіжки. Тоді він сказав ОСОБА_22 їхати в сторону лісосмуги. ОСОБА_20 розповідав про обставини вчинення крадіжки з будинку матері. Баласанян Серж записував пояснення ОСОБА_21 на телефон Літвінчука. Спочатку ОСОБА_20 розповідав про крадіжку в автомобілі, потім, коли автомобіль застряв у піску, вони вийшли. ОСОБА_20 продовжував розказувати про крадіжку, його записували на телефон. Його ніхто з присутніх не бив, не погрожував. ОСОБА_20 запропонував поїхати до його батька. Вони всі поїхали автомобілем до батька потерпілого ОСОБА_11 . У присутності батька ОСОБА_20 розповів про вчинення крадіжки з будинку. Вони домовились з батьком наступного дня зустрітись для врегулювання цього питання та поїхали. ОСОБА_20 залишився з батьком. Грошові кошти у потерпілих вони не вимагали. З приводу подальших подій обвинувачений ОСОБА_26 відмовився дати пояснення.

Обвинувачений ОСОБА_18 свою вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення не визнав, суду пояснив, що з потерпілими не знайомий. На початку серпня 2016 р. у вечірній час він разом зі знайомим ОСОБА_24 знаходився вдома. Йому зателефонував ОСОБА_17 , попросив під`їхати до нього. Він разом з ОСОБА_27 поїхав до ОСОБА_17 додому. Біля будинку стояли ОСОБА_17 та ОСОБА_20 . Вони сіли в автомобіль, ОСОБА_17 попросив їхати у райвідділ міліції. З їх розмови він пойняв, що ОСОБА_17 знайшов людину, яка вчинила у нього крадіжку. ОСОБА_20 просив не їхати в райвідділ, вони поїхали в напрямку лісопосадки. ОСОБА_20 розповідав про обставини вчинення ним крадіжки у ОСОБА_17 . Баласанян записував пояснення на його телефон, про що його попросив ОСОБА_17 . Автомобіль застряв у піску, вони всі вийшли з нього. ОСОБА_20 продовжував розповідати про крадіжку. В процесі цього він та ОСОБА_17 погрожували ОСОБА_28 , висловлювались на його адресу нецензурними словами. ОСОБА_29 плюнув йому в обличчя, намагався втекти, вони його впіймали, кілька раз він ударив його. ОСОБА_20 запропонував поїхати до його батька, вирішити ситуацію. Вони поїхали до батька потерпілого ОСОБА_11 . З ним розмовляв ОСОБА_17 . Про що йшла мова йому не відомо. Після цього ОСОБА_20 залишився у батька, а вони поїхали. 8 серпня 2016 р. ОСОБА_17 запросив його додому на святкування дня народження дитини. Коли він приїхав до нього, ОСОБА_17 вдома не було. Через деякий час він зателефонував йому і запросив приїхати до Приватбанку на АДРЕСА_4 . Коли він приїхав до цього міста, його та ОСОБА_17 затримали працівники СБУ.

3.Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення вказаного злочину, мотиви неврахування окремих доказів.

Висновок суду про винуватість обвинувачених у вчинені вказаного кримінального правопорушення ґрунтується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення 2 серпня 2016 р. о 17 год. 50 хв. ОСОБА_11 звернувся до слідчого із заявою про те, що «2 серпня 2016 р. приблизно о 4 год. троє невстановлених осіб вимагали у ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 60 000 грн., погрожуючи життям його сина ОСОБА_10 » (а.с. 166-167 т.2)

2 серпня 2016 р. відомості, викладені в заяві ОСОБА_11 , внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань. (а.с. 165 т.2)

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_26 знає за місцем мешкання, з ОСОБА_18 не був знайомий. На початку серпня 2016 р. вночі він йшов додому. Біля будинку зупинився автомобіль ВАЗ, з якого вийшов ОСОБА_26 , спитав про продаж будинку (батьки мали намір продати будинок). Потім ОСОБА_26 завдав йому удару рукою в живіт, з машини вийшли ще двоє, один з них ОСОБА_18 , іншого на ім`я ОСОБА_30 він не знає. Вони взяли його за руки, посадили в автомобіль на заднє сидіння, направились в напрямку «Волни». ОСОБА_18 керував автомобілем, ОСОБА_26 сидів поруч з ним, на задньому сидінні. Вони привезли його в лісосмугу, витягли з машини, запропонували взяти на себе крадіжку у ОСОБА_26 . Обвинувачені погрожували йому застосуванням фізичного насильства, били руками й ногами. Хтось з них знімав це на телефон. Під тиском обвинувачених він вимушений був зізнатися на камеру у вчинені крадіжки з будинку ОСОБА_26 , хоча цього злочину не вчиняв. Про обставини вчинення крадіжки йому було відомо зі слів матері, а також ОСОБА_26 . Після цього обвинувачені запропонували поїхати до його батька, щоб урегулювати питання. Тієї ж машиною вони поїхали до батька, який мешкав у селі Григорівка. Він зателефонував батьку, той вийшов до них. ОСОБА_26 розповів батьку про начебто вчинення ним крадіжки, що у них є відео зізнання в крадіжці. Він висунув вимогу передати йому грошові кошти в сумі 60 000 грн. у якості компенсації за викрадене майно. У противному випадку він погрожував розмістити відео в Інтернеті та передати в правоохоронні органи. Батько погодився передати обвинуваченим гроші, вони домовились зустрітись через кілька днів. Зустрічі планували для передачі обвинуваченим грошей. Наступного дня батько звернувся до правоохоронних органів із заявою про вимагання грошових коштів. Вони двічі зустрічались з обвинуваченими біля Приватбанку по вул. Чумаченка, однак гроші не передавали, оскільки їх не було. На цих зустрічах обвинувачені вимагали гроші, погрожували розповсюдити відео. На останній зустрічі він не був, батько пішов сам. На цій зустрічі обвинувачені були затримані.

Під час проведення на досудовому розслідуванні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_10 вказав місце, куди його привезли обвинувачені ніччю 2 серпня 2016 р., та підтвердив викладені вище пояснення. (а.с. 211-214 т.2)

Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що з обвинуваченими знайомий, стосунки не підтримував. 2 серпня 2016 р. приблизно о 3 год. вночі йому з незнайомого номеру телефону зателефонував син ОСОБА_20 , попросив вийти з будинку. Він вийшов, біля будинку стояли ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , третя особа та син. ОСОБА_26 сказав, що ОСОБА_31 вчинив у нього крадіжку золотих виробів, зізнався у цьому, зізнання вони записали на відео, показав йому фрагменти запису, потребував 60 000 грн. у якості компенсації за викрадене майно. Під час перегляду відео він бачив, що обвинувачені погрожували сину, били його; син намагався втекти, його піймали, знову били, вимагаючи зізнання в крадіжці. Він бачив, що син стояв перед обвинуваченими на колінах, у нього було перелякане обличчя; два чоловіка вимагають у нього зізнання в крадіжці. ОСОБА_26 та ОСОБА_18 погрожували оприлюднити це відео у Інтернеті, передати в правоохоронні органи. Він погодився, щоб викрити обвинувачених у вимаганні. Після цього обвинувачені залишили сина у нього та поїхали. Вони призначали йому наступного дня зустріч, на яку він повинен принести гроші. Після того, як обвинувачені поїхали, він розпитав сина, що сталось. Той розповів, що крадіжку у ОСОБА_26 не вчиняв, його били, погрожували, він вимушений був зізнатися. Того ж дня він звернувся у правоохоронні органи із заявою про вимагання та прийняв участь у спецоперації. Наступними днями ОСОБА_26 неодноразово телефонував йому, нагадував про гроші, погрожував, щоб не звертався у поліцію. Він тричі зустрічався з обвинуваченими біля Приватбанку на вул. Чумаченка, 6 серпня та двічі 8 серпня 2016 р. На зустрічах він був з сином, крім останньої; обвинувачені погрожували йому насильством над сином, наполягали на передачі грошей. 8 серпня 2016 р. вранці він в черговий раз зустрівся з обвинуваченими, пообіцяв їм знайти гроші. Ввечері того ж дня він знову зустрівся з ОСОБА_26 та ОСОБА_18 біля Приватбанку по вул. Чумаченка. Обвинувачені питали, чи приніс гроші, чому не приніс, погрожували йому та на адресу сина. Тоді він їм сказав, що грошей не буде. Після цього працівники СБУ затримали їх.

Свідок ОСОБА_32 матір потерпілого ОСОБА_10 , суду пояснила, що зіслів сина їй відомо, що на початку серпня 2016 р. троє чоловіків із застосуванням сили посадили його в автомобіль, вивезли в сторону вулиці Луначарського. Вони йому погрожували, били, вимусили зізнатися у крадіжці з будинку ОСОБА_26 кілька років тому. Потім вони його відвезли до батька, у якого вимагали гроші у сумі 60 000 грн. Чоловік звернувся із заявою про вимагання в СБУ.

Свідок ОСОБА_33 суду пояснив, що з обвинуваченими знайомий. У серпні 2016 р. уночі йому зателефонував ОСОБА_26 , попросив приїхати на «Волну», де він з друзями застряв у піску. Він приїхав до вказаного місця, ОСОБА_26 його зустрів, разом з ним були ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , а також ще один чоловік. Він допоміг витягти їх автомобіль з піску та поїхав. Вдень 8 серпня 2016 р. він приїхав додому до ОСОБА_26 , той попросив з`їздити до «Приватбанку» на вул. Чумаченка. Вони під`їхали до банку, ОСОБА_26 вийшов з автомобілю, його хтось чекав. Потім їх затримали працівники СБУ та доставили в міліцію.

Під час проведення на досудовому розслідуванні слідчого експерименту свідок ОСОБА_33 вказав місце, куди він приїхав за пропозицією ОСОБА_26 ніччю 2 серпня 2016 р., яке співпадає з місцем, вказаним потерпілим ОСОБА_10 при проведені слідчого експерименту. (а.с. 211-214 т.2)

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні показала, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_26 . У 2011 р. їх обікрали, викрали золоті вироби. У серпні 2016 р. чоловік казав, що ОСОБА_10 зізнався у крадіжці, чоловік просив його відшкодувати шкоду. 8 серпня 2016 р. вони святкували день народження дитини, в гостях у них були ОСОБА_33 , ОСОБА_18 . Приблизно о 16 год. чоловік разом з ними кудись поїхав. Потім приїхали працівники міліції, повідомили, що чоловіка затримали, провели обшук в будинку, вилучили ноутбук.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що мешкає поруч з ОСОБА_26 . Він розказував, що у 2011 р. у нього була крадіжка, викрали золоті вироби. Влітку 2016 р. ОСОБА_26 розказував, що знайшов чоловіка, що вчинив у нього крадіжку.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_26 , знає, що у нього в 2011 р. була крадіжка золотих виробів. ОСОБА_26 самостійно шукав крадія. У серпні 2016 р. він був на дні народження сина ОСОБА_26 . Він разом з двома друзями кудись їздив увечері. Потім приїхали працівники міліції, повідомили, що ОСОБА_26 затриманий, провели обшук у будинку, нічого не знайшли.

Свідок ОСОБА_37 суду пояснила, що мешкає по сусідству з ОСОБА_26 . Їй відомо, що у ОСОБА_26 була крадіжка. Влітку 2016 р. до неї приходив слідчий, допитував.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_26 та потерпілим ОСОБА_10 за місцем проживання. Приблизно у 2011 р. ОСОБА_10 пропонував йому вчинити крадіжку з будинку ОСОБА_26 . Він погодився. Вони удвох прийшли у двір, ОСОБА_10 заліз у вікно, а він залишився біля вікна. Потім він утік, а ОСОБА_10 залишився у будинку. Через кілька днів він зустрівся з ОСОБА_10 , той показував йому обручку, говорив, що викрав у ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_39 суду показав, що з дитинства знайомий з ОСОБА_10 . У 2011 р. ОСОБА_10 пропонував йому вчинити крадіжку з будинку ОСОБА_26 , він відмовився. ОСОБА_10 казав, що крадіжку не вчинив, однак у нього з`явились гроші.

Допитати свідка ОСОБА_40 в судовому засіданні не надалось можливим, оскільки за вказаною в обвинувальному акті адресою він не зареєстрований і не мешкає, ухвалу суду про привід свідка органами поліції не виконано. (а.с. 225 т.4)

Під час проведення 8 серпня 2016 р. на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2016 р. обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_18 слідчим вилучено «ноутбук «НР» у корпусі чорного кольору із зарядним пристроєм…». (а.с. 231-233 т.2)

Згідно протоколу огляду предмета від 22 серпня 2016 р. за участю підозрюваного ОСОБА_18 на диску С вилученого при обшуку ноутбуку НР виявлено файл «455», на якому є аудіозапис тривалістю 19 хв. 02 сек. Під час огляду ОСОБА_18 заявив, що вказаний ноутбук належить його дівчині, але він ним також користується. (а.с. 10-30 т.3)

Протоколом огляду предмета від 24 серпня 2016 р. за участю підозрюваного ОСОБА_18 вказаний файл «455» з диску С вилученого при обшуку ноутбуку НР записано на окремий носій інформації CD-R диск 700 Mb, який долучено до протоколу огляду. (а.с. 31-34 т.3)

Згідно протоколу огляду предмета від 30 серпня 2016 р. за участю потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідчим проведено огляд вказаного CD-R диску, під час якого прослухано вказаний файл. Після прослуховування потерпілий ОСОБА_11 заявив, що голоси на запису належать ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та його сину ОСОБА_10 , який підтвердив пояснення батька. (а.с. 178-188 т.2)

Прослуховуванням вказаного файлу на CD-R диску в судовому засіданні встановлено наявність на ньому аудіозапису розмови осіб, одна з яких представилась ОСОБА_10 . Під час цієї розмови на адресу вказаної особи звучать погрози, вимоги зізнання у вчинені крадіжки, застосування насильства, нанесення ударів.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що прослуханий в судовому засіданні файл є записом розмови обвинувачених з ним ніччю 2 серпня 2016 р., коли вони вивезли його автомобілем до лісосмуги.

Обвинувачені ОСОБА_26 та ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердили, що зазначений запис зроблено ніччю 2 серпня 2016 р. під час розмови з ОСОБА_10 .

В судовому засіданні встановлено, що в протоколі обшуку від 8 серпня 2016 р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2016 р., не зазначено адресу, за якою проводився обшук. (а.с. 231-233 т.2)

Однак цей недолік протоколу суд не вважає таким, що впливає на належність і допустимість доказу, оскільки в протоколі обшуку вказано, що він проводиться на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2016 р., в якій зазначена адреса проведення обшуку: АДРЕСА_2 ; в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 підтвердив, що мешкав саме за цією адресою, обшук проводився саме в цій квартирі, де вилучено ноутбук, на якому знайдено запис розмови між обвинуваченими та потерпілим ОСОБА_10 .

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 8 серпня 2016 р. ОСОБА_17 затримано у зазначений день о 18 год. 55 хв. у м. Запоріжжі, вул. Чумаченка, 12, як особу, котру застали під час вчинення злочину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 208 КПК України. (а.с. 192-193 т.2)

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 8 серпня 2016 р. ОСОБА_18 затримано у зазначений день о 19 год. 39 хв. у м. Запоріжжі, вул. Чумаченка, 12, як особу, котру застали під час вчинення злочину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 208 КПК України. (а.с. 228-229 т.3)

Під час досудового розслідування слідчим на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2016 р. отримано інформацію про вхідні та вихідні телефонні дзвінки номерів оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», якими користувались обвинувачені ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с. 71, 72-75 т.3)

Згідно протоколу огляду вказаної інформації 2 серпня 2016 р. обвинувачений ОСОБА_17 телефонував обвинуваченому ОСОБА_18 о 00 год. 34 хв., обвинувачений ОСОБА_18 телефонував обвинуваченому ОСОБА_17 о 00 год. 49 хв., обвинувачений ОСОБА_17 телефонував потерпілому ОСОБА_11 о 03 год. 20 хв.; 3 серпня 2016 р. обвинувачений ОСОБА_17 надіслав потерпілому ОСОБА_11 два SMS-повідомлення о 7 год. 14 хв., ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_17 о 2 год. 37 хв., ОСОБА_17 телефонував ОСОБА_11 о 22 год. 43 хв.; 4 серпня 2016 р. ОСОБА_17 телефонував ОСОБА_11 об 11 год. 31 хв., ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_17 об 11 год. 32 хв.; 6 серпня 2016 р. ОСОБА_17 телефонував ОСОБА_11 об 11 год. 32 хв., ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_17 о 13 год. 03 хв.; 8 серпня 2016 р. ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_17 об 11 год. 29 хв.; ОСОБА_17 телефонував ОСОБА_11 о 18 год. 31 хв., о 18 год. 33 хв. (а.с. 72-90 т.3), що підтверджує висновок суду про час вчинення злочину.

Сукупність наведених доказів свідчить про доведеність обвинувачення ОСОБА_26 та ОСОБА_18 у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Пояснення обвинувачених про те, що у них не були попередньої змови на вимагання, що вони не погрожували й не били потерпілого ОСОБА_10 ; не вимагали грошові кошти у потерпілого ОСОБА_11 , суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються послідовними показаннями потерпілих, аудіозаписом розмови обвинувачених з потерпілим ОСОБА_11 , автентичність якого не заперечується обвинуваченими. Про наявність попередньої змови обвинувачених, направленої на вимагання грошових коштів потерпілого, свідчать їх узгоджені, зі спільним умислом дії, коли кожен з обвинувачених безпосередньо виконував діяння, що повністю або частково утворювали об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 189 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази: протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 6 серпня 2016 р. (а.с. 125 т.3); протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 6 серпня 2016 р. (а.с. 126 т.3); протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 9 серпня 2016 р. (а.с. 127 т.3); протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 9 серпня 2016 р. (а.с. 128 т.3); протокол за результатами спостереження за особою від 10 серпня 2016 р. (а.с. 132-133 т.3); протокол за результатами спостереження за особою від 10 серпня 2016 р. (а.с. 134-135 т.3); протокол за результатами спостереження за особою від 10 серпня 2016 р. з додатками (а.с. 136-146 т.3); протокол за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відеоконтролю особи від 10 серпня 2016 р. з додатками (а.с. 147-175 т.3), судом не приймаються до уваги, оскільки ухвалою суду від 29 січня 2019 р. їх визнано очевидно недопустимими. (а.с. 114-119 т.4)

На підтвердження вини обвинувачених у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення прокурором також надані: протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками, згідно якому потерпілий ОСОБА_10 впізнав на фотознімку пістолет, яким йому погрожували ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_41 (а.с. 171-173 т.2); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якому потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_40 як особу, котра була присутня на місці події 2 серпня 2016 р. та чинив на нього психологічний тиск (а.с. 174-177 т.2). Вказані докази судом не приймаються до уваги, оскільки застосування обвинуваченими погроз пістолетом їм не інкриміновано; ОСОБА_41 до кримінальної відповідальності за цією справою не притягується.

4.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченим покарання за вчинення вказаного злочину, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_17 встановлено, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, вчинив тяжкий злочин, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має двох малолітніх дітей, на диспансерному обліку у психіатричній та наркологічній лікарнях не перебуває, офіційно не працевлаштований, до 23 листопада 2010 р. працював керівником гуртка Запорізької спеціалізованої школи № 7, за місцем цієї роботи характеризувався позитивно, є майстром спорту України міжнародного класу, тренером по кікбоксінгу. (а.с. 213-221 т.3)

ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив тяжкий злочин, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має одну малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, до 2015 р. займався дзюдо в спеціалізованій дитячо-юнацькій школі олімпійського резерву, за місцем проживання характеризувався позитивно. (а.с. 230-239 т.3, 172-173 т.4)

Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_17 , а також обставини справи, які свідчать про його активну роль у досягненні злочинного наміру, суд вважає, що виправлення ОСОБА_17 неможливе без ізоляції від суспільства, що є підставою для призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст. 189 КК України.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_18 , а також обставини справи, які свідчать про його другорядну роль у вчинені злочину, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, що є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України.

5.Вирішення цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_11 під час підготовчого судового засідання заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених солідарно 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. (а.с. 223-224 т.1)

Під час судового розгляду справи потерпілий ОСОБА_11 подав до суду заяву про відмову від позову. (а.с. 152 т.2)

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.4 ч.1 ст. 255 КПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки потерпілий ОСОБА_11 відмовився від позову про відшкодування моральної шкоди, відмова від позову приймається судом як така, що не суперечить закону, правам і інтересам інших осіб, суд закриває провадженні у цій частині.

6.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі, які складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів для проведення дактилоскопічної експертизи, у розмірі 703 грн. 68 коп. відповідно до ст. 122 КПК України необхідно стягнути з обвинувачених у рівних частках, по 351 грн. 84 коп. (а.с. 195-209 т.2)

Усне клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. В судовому засіданні прокурором не доведено існування вказаних ризиків, обвинувачені своєчасно з`являлись в судові засіданні, не перешкоджали кримінальному провадженню, тощо.

Згідно з ч.1, 2 ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч.6 ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Керуючись ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд

У х в а л и в :

Обвинуваченого ОСОБА_17 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_17 рахувати зі дні його затримання в порядку виконання цього вироку.

Після набрання вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_17 в порядку виконання цього вироку затримати з триманням під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого ОСОБА_18 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_18 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Провадження в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди закрити в зв`язку з відмовою позивача від позову.

Речові докази: пістолет ПМ НОМЕР_2 , обойма до нього із 8 патронами, ніж складний повернути за належністю ОСОБА_17 ; мобільний телефон «Iphone Designed by Apple in California Assembled in China model A1428 IMEI: НОМЕР_3 , із сім карткою оператора «Київстар» із номерними позначками № НОМЕР_4 , ноутбук в корпусі чорно-сірого кольору «НР» №22HQX-J9PXH-C92DC-M8YQP- МР467 повернути за належністю ОСОБА_18 ; СД-диск із аудіо записом під назвою « НОМЕР_5 » від 02.08.2016 року, СД-диск із вилученою інформацією з ПрАТ «Київстар», ДВД-диск із вилученими відеозаписами з «ПриватБанку», ДВД-диски після проведення НС(Р)Д у кількості 5 шт. №59/3/3- від 1911т по 1915т, ДВД-диск із записом допиту свідка ОСОБА_42 , сліди пальців рук, дакто-карта підозрюваного ОСОБА_17 зберігати в матеріалах кримінального провадження; імітаційні грошові кошти у розмірі 60 000 грн. купюрами по 500 грн. повернути ГУНП в Запорізькій області; гумові рукавиці одна пара знищити; телефон «Nokia», ІМЕЙ № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , СІМ картка №1 № НОМЕР_8 , СІМ картка №2 «МТС» № НОМЕР_9 повернути за належністю ОСОБА_43 ; автомобільний реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 передати в Головний сервізний центр МВС України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1