У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002241 від 11.10.2019 року, за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно.

Учасники процесу:

слідчий - ОСОБА_3 ,

власник майна - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, мотивуючи наступним.
СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002241 від 11.10.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

10.10.2019 року до ЧЧ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_6 , в якій він просить міри правового характеру до невстановленої особи, яка приблизно о 16:15 год 10.10.2019 року перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 91, шляхом вільного доступу таємно викрала телефон марки «Самсунг А50» в корпусі чорного кольору та зарядний пристрій. Загальна сума матеріальної шкоди становить 10 000 гривень. ЖЕО 19173.

В ході досудового розслідування під час огляду місця події від 23.10.2019 року за адресою м. Одеса, вул. Скісна, 2, було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Toyota» моделі «Corolla», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_2 .

Даний автомобіль було вилучено протоколом огляду місця події, в присутності понятих, який було опечатано в присутності понятих.
Дані речі, згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України, є тимчасово вилученим майном, оскільки зберігають на собі сліди кримінального правопорушення та використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення, а тому мають значення для кримінального провадження.
Під час судового засідання слідчий просив накласти арешт на вилучене майно, так як воно є доказом вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КПК України.
Власник майна заперечив проти накладення арешту, просив відмовити у задоволенні клопотання так як транспортний засіб із свідоцтвом не є речовим доказом злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Уданому випадку слідчий суддя не може погодитись із думкою слідчого, що транспортний засіб на якому пересувалися особи, які імовірно вчинили крадіжку, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України. Більше того, не відповідає такому критерію свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, так як предметом крадіжки був мобільний телефон. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження повинно відповідати потребам кримінального провадження і виправдовувати такий ступінь втручання у права особи. За викладених у клопотанні обставин, слідчий суддя не може погодитися із позицією сторони обвинувачення, що транспортний засіб має якесь важливе значення речових доказів, та, що у разі незастосування арешту на майно можуть бути втрачені речові докази. При цьому слідчий суддя враховує негативні наслідки вилучення транспортного засобу із володіння особи, яка немає жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, звертає увагу, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження можливе тільки в порядку, та на підставі Закону, з урахуванням вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про накладення арешту варто відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002241 від 11.10.2019 року, за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя:
13.11.2019