Дата документу 14.08.2019 Справа № 320/2920/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/614/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/2920/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_10 , та накладено арешт на автомобіль «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною власнику та особам, у володінні яких може перебувати дане майно, відчуження, користування та розпорядження зазначеним автомобілем, який на даний час перебуває на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнєчний, буд. № 11.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року, як таку, що постановлена без достатніх на те підстав та з суттєвими порушеннями вимог КПК України, та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_7 .

Апелянт вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки у клопотанні не зазначені обставини, які підтверджують, що незастосування арешту автомобіля, може призвести до його знищення, приховування, псування її власником або іншою особою; до клопотання не додано заяву потерпілої ОСОБА_11 від 22.04.2019 про закриття кримінального провадження та чеки про повну оплату водієм ОСОБА_12 лікування та медичної допомоги ОСОБА_11 .

В ухвалі слідчого судді, у свою чергу, не зазначено мету накладення арешту на автомобіль, передбачену п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки в ній відсутні будь-які докази, достатність яких вказувала би на вчинення злочину власником автомобіля ОСОБА_7 , якому не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України та який не має відношення до дій, які скоїв ОСОБА_12 , не врахована розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 8 ст. 170 КПК України, а також у порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, не дотримані строки розгляду клопотання, яке надійшло до суду 12.04.2019, а було розглянуто 07.06.2019.

Одночасно з апеляційною скаргою адвокат ОСОБА_9 подав:

- клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 07.06.2019, посилаючись на те, що розгляд клопотання про арешт майна був проведений без участі ОСОБА_7 , якому копія оскаржуваної ухвали не надсилалася та про її існування останньому стало відомо лише 14.06.2019 при ознайомленні з матеріалами справи;

- клопотання про допит в якості свідків: потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ; слідчих Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_12 .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги і клопотань, вислухавши думку представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , який підтримав доводи заявлених клопотань та апеляційної скарги, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги та клопотань, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги та клопотань, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги, вона була подана апелянтом до Запорізького апеляційного суду шляхом направлення поштовим зв`язком 18.06.2019.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи вказане вище положення, а також те, що клопотання слідчого розглядалося без виклику власника майна ОСОБА_7 , копію ухвали слідчого судді від 07.06.2019, як зазначено апелянтом, було отримано ним, як представником ОСОБА_7 , 14.06.2019, що підтверджується матеріалами провадження, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження апелянтом був пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим, він підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.

Частина перша статті 170 КПК України арештом майна визначає позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини 2 та частиною 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Зі змісту клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим і слідчим суддею були додержані.

Так, кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, є, зокрема, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Спосіб вчинення такого кримінального правопорушення передбачає, що на транспортному засобі можуть залишитись його сліди, які, при відповідному процесуальному оформленні, можуть бути визнані доказами цього кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_10 від 12.04.2019 автомобіль марки «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному 11.04.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Отже, на момент звернення з клопотанням до слідчого судді слідчий мав у своєму розпорядженні відомості, які давали підстави підозрювати, що автомобіль марки «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, клопотання органу досудового розслідування містить обґрунтовані доводи щодо накладення арешту у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз.

Ці самі відомості давали слідчому та слідчому судді підстави припустити існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження зазначеного транспортного засобу, отже, й слідів, які на ньому залишились, і перешкоджання у такий спосіб кримінальному провадженню.

Тобто, як вважає колегія суддів, всупереч доводам апелянта, клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою попередження негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування, при цьому, підстав для сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянта на те, що слідчим до клопотання не додано заяву потерпілої ОСОБА_11 від 22.04.2019 про закриття кримінального провадження та чеки про повну оплату водієм ОСОБА_12 лікування та медичної допомоги ОСОБА_11 , як вважає колегія суддів, також не свідчить про невідповідність цього клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Твердження апелянта про неможливість накладення арешту на автомобіль, оскільки його власником є ОСОБА_7 , якому не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України та який не має відношення до дій, які скоїв ОСОБА_12 , колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з того, що з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження, знищення) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта щодо недотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання, передбачених ч. 1 ст. 172 КПК України, колегія суддів хоча й вважає слушними, оскільки клопотання надійшло до суду 12.04.2019, було призначено до розгляду на 26.04.2019, після чого розгляд клопотання було відкладено для виклику власника майна та було розглянуто 07.06.2019, однак з огляду на те, що вказані апелянтом обставини загалом не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення щодо необхідності накладення арешту на майно, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, прийняте слідчим суддею рішення, на думку колегії суддів, є обґрунтованим та вмотивованим.
Також колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про допит в якості свідків потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ; слідчих Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_12 , виходячи з того, що допит свідків є правом слідчого судді (суду), а не його обов`язком, і здійснюється за наявності для того підстав, що у цьому випадку не має місця.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що слідчий суддя встановив належну мету, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та відповідну їй правову підставу, передбачену ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно, врахував при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги.
Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року про накладення арешту на автомобіль «SKODA OCTAVIA TOUR», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: