Дата документу 11.10.2019 Справа № 554/9060/19
УХВАЛА
іменем України

11 жовтня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , що полягає у нерозгляді клопотань в порядку ст.220 КПК України, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищевказана скарга ОСОБА_3 (поштове відправлення від 04.10.2019 року), в якій просить визнати незаконною бездіяльність слідчого, що полягає у нерозгляді двох клопотань від 18.09.2019 року, поданих ОСОБА_3 в порядку ст.220 КПК України, в рамках кримінальних проваджень №№0000839, 0000840, 0000841 від 10.09.2019 року, відомості про які внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 та на підставі ухвал слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 26.07.2019 року.

Посилаючись на те, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого, ОСОБА_3 зазначає, що 18.09.2019 року засобами поштового зв`язку він звернувся в порядку ст.220 КПК України із письмовими клопотаннями до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та викликом на допит у якості потерпілого для надання пояснень, показань, доказів по кримінальному провадженню, а також з клопотанням про проведення слідчих дій. У своєму клопотанні про проведення слідчих дій, на переконання заявника, він навів достатні докази та обґрунтування того, що з метою перевірки даних щодо можливості використання телефону марки «ergo» саме ОСОБА_3 необхідно здійснити заходи з проведення місцезнаходження телефону, використовуючи сигнал телефону за весь час його роботи, інформацію про здійснені дзвінки та надіслані смс-повідомлення з вказаного телефону. Однак, станом на час звернення до суду зі скаргою, після одержання слідчим 20.09.2019 року його клопотань від 18.09.2019 року, вже понад два тижні у нього відсутні дані про результати їх розгляду, у зв`язку з чим, на думку заявника, слідчий порушив вимоги ст.220 КПК України, тому ОСОБА_3 був вимушений звернутися до слідчого судді із відповідною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу в повному обсязі, надавши відповідні пояснення, та просив вимоги скарги задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги без участі, у якій зі скаргою не погодився, заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність, оскільки клопотання ОСОБА_3 щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000839 від 10.09.2019 року слідчим розглянуто та направлено письмову відповідь заявнику з обґрунтуванням відмови у проведенні слідчих дій. Також вказує, що на теперішній час ОСОБА_3 перебуває у процесуальному статусі заявника та відповідно до ст.ст.60, 223 КПК України правом ініціювати проведення слідчих дій у кримінальному провадженні не наділений. Оскільки на звернення ОСОБА_3 була надана відповідь, тому бездіяльність слідчого відсутня. З наведених підстав просив відмовити у задоволенні скарги (а.с.22-23).

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Судовим розглядом встановлено, що 18.09.2019 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку (а.с.14, 15) звернувся на ім`я слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 із клопотанням в рамках кримінальних проваджень №№0000839, 0000840, 0000841 від 10.09.2019 року, зокрема, в порядку ст.56 КПК України, в якому просив ознайомити його з матеріалами кримінальних проваджень, викликати на допит для надання пояснень, показань, доказів, повідомивши про розгляд (а.с.8-9).

Крім того, в цей же день, 18.09.2019 року звернувся до слідчого із клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України, а саме щодо перевірки даних щодо можливості використання телефону «ergo» саме ОСОБА_3 та здійснення заходів з виявлення місцезнаходження телефону «ergo», з використанням сигналу телефону за весь час його роботи, інформації про здійснені дзвінки та надіслані смс-повідомлення з вказаного телефону тощо, в якому також просив письмово повідомити про результати розгляду клопотання (а.с.10-13).

Зі змісту поданої скарги вбачається, що ОСОБА_3 із посиланням на процесуальний статус як потерпілого, оскаржує бездіяльність слідчого щодо нерозгляду та ненадання відповіді на клопотання про проведення слідчих дій та фактично просить у скарзі зобов`язати слідчого прийняти процесуальне рішення відповідно до ст.220 КПК України та розглянути по суті його клопотання від 18.09.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 ст.220 КПК України).

Так, відповідно до листа слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 за вих.№Н-5751/02-1 від 02.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 повідомлено про те, що його клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні розглянуто та повідомлено, що ОСОБА_3 має статус заявника у кримінальному провадженні. Роз`яснено, що згідно з положеннями ч.6 ст.223 КПК України повноваженнями ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій наділені сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Разом із тим, вичерпний перелік прав заявника, визначений ст.60 КПК України, не містить в собі право ініціювати проведення слідчих дій у кримінальному провадженні.

Слідчий вказував, що заявник, перебуваючи у статусі заявника, позбавлений права заявляти клопотання у порядку ст.220 КПК України та ініціювати проведення слідчих дій у кримінальному провадженні (а.с.22).

Отже, на момент розгляду скарги встановлено, що клопотання ОСОБА_3 від 18.09.2019 року про проведення слідчих дій після його отримання слідчим було розглянуто з дотриманням вимог КПК України, та про результати його розгляду заявнику направлена письмова відповідь, що вказує на відсутність бездіяльності слідчого та предмету оскарження в цій частині.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого вчинити певні дії щодо розгляду вказаних клопотань від 18.09.2019 року, прийняття по ним процесуального рішення в порядку ст.220 КПК України, так як на момент звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, а також і на час розгляду цієї скарги в суді ОСОБА_3 не має процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні. Крім того, слідчий є самостійним у прийнятті таких рішень, та відповідно до положень ст.40 КПК України несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

В силу положень статті 220 КПК України, на яку посилається заявник, слідчий зобов`язаний розглянути клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій у строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Водночас, вказаною нормою визначено, що з таким клопотанням має право звернутися вичерпний перелік осіб.

Крім того, ст.60 КПК України не передбачає права заявника на звернення із відповідними клопотаннями.

У той же час, як встановлено вище, ОСОБА_3 наразі має процесуальний статус заявника, потерпілим у встановленому порядку не визнаний, а отже на даний час не наділений правом звернення до слідчого із клопотанням про проведення слідчих дій, в порядку ст.220 КПК України.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що наданням відповіді від 02.10.2019 року не було порушено гарантій ОСОБА_3 на реалізацію його процесуальних прав як заявника, передбачених КПК України.

Щодо питань, пов`язаних із вирішенням клопотання від 18.09.2019 року, поданого в порядку ст.56 КПК України, слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні, осіб, які його набувають, та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого, при цьому заявником ОСОБА_3 не доведено достатніми і допустимими доказами, що на момент звернення до слідчого із клопотанням від 18.09.2019 року йому дійсно завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено ч.1 ст.55 КПК України.

При розгляді скарги встановлено, що процесуальне рішення щодо задоволення або відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим за заявою заявника слідчим у згаданих кримінальних провадженнях не приймалося, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 не вручалася.

Заявником не надано доказів того, що у згаданих кримінальних провадженнях ним подавалась окрема заява про визнання його потерпілим у конкретному кримінальному провадженні, і останнього визнано потерпілим.

Разом із тим, і в поданому клопотанні від 18.09.2019 року також не вбачається таких вимог зі сторони ОСОБА_3 , зокрема, щодо визнання його потерпілим, надання йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого. Натомість, останнім ініційовані питання про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень, виклик на допит, для надання пояснень, доказів, а також повідомлення дати, часу та місця його допиту як потерпілого в кримінальних провадженнях (а.с.9).

Тому посилання заявника на автоматичне набуття ним статусу потерпілого лише на підставі ч.2 ст.55 КПК України без врахування вимог ч.1 вказаної статті, а саме за відсутності встановленого обґрунтованого підтвердження завданої шкоди, на даному етапі досудового розслідування є необґрунтованим та передчасним. Разом із тим, досудове розслідування триває, що в подальшому не позбавляє заявника можливості реалізувати свої права в порядку ст.55 КПК України.

Отже, при розгляді клопотань заявника від 18.09.2019 року на слідчого не поширювалися обов`язки, передбачені ст.220 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, з огляду на те, що ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження на теперішній час має статус заявника, що встановлено у судовому засіданні, підтверджено наданими слідчим заявою та доказами, беручи до уваги, що відповідно до ст.220 КПК України останній не має права подавати клопотання слідчому, крім того, про результати розгляду клопотань ОСОБА_3 було повідомлено слідчим шляхом направлення відповіді за вих.№Н-5251/02-1 від 02.10.2019 року, а тому слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 220, 221, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , що полягає у нерозгляді клопотань в порядку ст.220 КПК України, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1