Справа № 638/9724/19
Провадження № 1-кп/638/1304/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілих- адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0002201 від 07 червня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працює на посаді комірника ТОВ « Веста», до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимого, має двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаного, одруженого, хронічні захворювання, інвалідності спростовує, мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 у скоєнні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:
06 червня 2019 року близько 17.00 години ОСОБА_4 , повернувся до дому з роботи за адресою АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_6 повідомив його про конфлікт у дворі з хлопцями. ОСОБА_4 вийшов у двір будинку за вказаною адресою, в цей час до нього підійшли діти, серед, яких був потерпілий. Малолітній ОСОБА_8 злякався ОСОБА_4 та почав від нього тікати, у цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи малий привід у вигляді раніше розпочатого конфлікту між дітьми та майданчику, користуючись фізичною перевагою, будучи дорослим, ОСОБА_4 наздогнав малолітнього ОСОБА_8 на території гаражного кооперативу, схопив його рукою та штовхнув на асфальт. Від чого ОСОБА_8 впав та вдарися рукою. Далі ОСОБА_4 без пояснень будь- яких причин наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва малолітнього ОСОБА_8 , в результаті умисних дій ОСОБА_4 малолітньому ОСОБА_8 були спричинені такі тілесні ушкодження, як забій м`яких тканин з синцями на обличчі, садно на лівій верхній кінцівці, які відповідно до висновку судово- медичної експертизи ХОБСМЕ № 09-806/2019 від 26 червня 2019 року належить до категорії легкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що він дійсно проявив агресію, так як його син йому повідомив, що його ображають. Після того як наздогнав, то схопив ОСОБА_8 та наніс йому долонею удар, який прийшовся по обличчю, так як хлопець пручався, та вирився, а взагалі мав намір вдарити його голові ззаду. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , працюючий ТОВ « Веста» - комірником, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, судимостей не має, має двох неповнолітніх дітей, одружений. Відповідно до досудової доповіді від 10 жовтня 2019 року виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, за умови проходження відповідної пробаційної програми.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання на досудовому розслідуванні не встановлено, проте у судовому засіданні у судових дебатах прокурор звернула увагу на обставину, яка обтяжує покарання- вчинення злочину щодо малолітнього.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Представник неповнолітнього потерпілого звернувся до суду з позовом про стягнення суми моральної шкоди в розмірі 10000 ( десяти тисяч) гривень.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні представник потерпілий довів суму позовних вимог частково.

Відповідно до пункту 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб, а розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що потерпілий ОСОБА_8 зазнав моральних страждань, проте, оскільки суд, відшкодовуючи моральну шкоду з винної особи повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково в сумі 1000 ( однієї тисячі) гривень.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривен.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_9 ІПН НОМЕР_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди одну тисячу гривень.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, прокурору, законному представникові потерпілого негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1