Справа № 735/1726/18р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 рокусмт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000338 від 23.10.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червоний Маяк, Бериславського району, Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 31.01.2003 року Городнянським районним судом, Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік; 18.05.2004 року Городнянським районним судом, Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік; 02.03.2005 року Апеляційним судом Київської області за ст. 27 п. 5, ст. 115 ч. 2 п. 9, п. 12, п. 13, ст. 185 ч. 2 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі; 05.04.2018 року Сосницьким районним судом, Чернігівської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, 12.11.2018 року Коропським районним судом Чернігівської області за ст. ст. 263 ч. 1, 185 ч. 2, ч. 3 КК України, судимість не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,Ю

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 23.10.2018 року, близько 02 години 40 хвилин ночі, ОСОБА_3 перебуваючи в будинку, що належить ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_2 , повторно, відкрито, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме нанесення удару рукою по губам потерпілої ОСОБА_5 , в результаті чого остання, згідно висновку експерта № 191 від 26.10.2018 року, отримала тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин верхньої губи рота, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, вирвав з рук потерпілої ОСОБА_5 та заволодів її мобільним телефоном марки ZTE BLADE L110, imeil 1: НОМЕР_1 , imeil 2 : НОМЕР_2 з флешкою «Transcend micro SD», відповідно до висновку експерта № 1160 від 21.11.2018 року, вартістю мобільного телефону марки «ZTE BLADE L110» 422, 10 грн., вартістю флешки «Transcend micro SD» 56,67 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 478,77 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що 22 жовтня 2018 року по темному прийшов до потерпілої з якою раніше зустрічались. З собою була пляшка горілки ємністю 250 мл. До потерпілої прийшли дівчата і вони всі разом пішли в будинок, а він залишився у веранді. Потім вийшла ОСОБА_7 і покликала його в будинок, всі разом випили по кілька чарок горілки, після чого приїхали працівники поліції, які забрали його і вивезли за смт. Короп, при цьому забрали його ніж і мобільний телефон. Десь близько 3-ї години ночі пішки він повернувся до господарства потерпілої і пояснив, що у нього забрали телефон, поговоривши про це потерпіла віддала свій телефон, після чого він повернувся додому. Підтверджує, що коли телефон потерпілої знаходився у нього, телефонував її чоловік на, що обвинувачений сказав, що поверне телефон коли зателефонує. Вранці приїхали працівники поліції і повідомили, що він протиправно із застосуванням сили заволодів телефоном потерпілої. Тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не наносив, конфлікту між ними у той вечір не виникало, тому не зрозумілі дії потерпілої.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що 22.10.2018 року ввечері до неї прийшов у нетверезому стані обвинувачений з яким раніше зустрічались, але розійшлись рік тому. Вона вийшла у веранду і сказала, щоб ОСОБА_8 пішов додому, але він сів на диван, дістав пляшку горілки, яку відразу випив і закурив. На прохання йти додому обвинувачений почав висловлюватись нецензурними словами. Побачивши дії обвинуваченого вона зайшла у будинок і зателефонувала ОСОБА_9 та попросила прийти. В цей час ОСОБА_8 знаходився у веранді і продовжував нецензурно виражатись. Разом спиртне не вживали. В цей час до двору під`їхав селищний голова ОСОБА_10 з поліцією, вони шукали якусь жінку і сказали, щоб обвинувачений пішов додому, але він заперечив пояснивши, що нічого поганого не робить і залишився. Потім підійшла ОСОБА_11 і вони пішли до будинку, а ОСОБА_3 в цей час залишався у веранді. Через деякий час він зайшов у хату і почав обурюватися, що його ніхто не запрошує. ОСОБА_9 відволікала увагу обвинуваченого, а потерпіла в цей час пішла в дитячу кімнату і зателефонувала чоловіку ОСОБА_12 , щоб він викликав поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції і забрали обвинуваченого. ОСОБА_9 пішла додому, а потерпіла лягла спати. Близько 02 год 30 хв ОСОБА_3 повернувся та почав дуже голосно стукати у вікно і, щоб не розбудити дітей та не повибивав шибки вона вийшла. ОСОБА_8 почав розповідати, що у нього забрали телефон і давай кричати. В цей момент потерпіла зайшла у будинок в спальню кімнату, взяла телефон, щоб зателефонувати чоловіку, але не помітила, як обвинувачений швидко зайшов слідом ударив її долонею по обличчю, удар прийшовся по губам і забрав телефон, сказавши «поверне телефон після того, як його телефон повернуть» і пішов. Після чого потерпіла пішла до ОСОБА_9 та викликала поліцію. Претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має. У судових дебатах висловила свою думку щодо можливості призначення покарання обвинуваченому, яке пов`язано з позбавленням волі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що в 2018 році, можливо в листопаді заступив у наряд патрулювання і поступив виклик від потерпілої ОСОБА_5 із с. Атюша. По приїзду потерпіла пояснила, що прийшов колишній співмешканець, між ними виникла сварка і він забрав телефон потерпілої. ОСОБА_3 було доставлено до районного відділу поліції, проведено поверхневий огляд, чи був у нього свій телефон не знає, після чого його відпустили додому, за межі смт. Короп не вивозили. За цю добу декілька раз приїжджали за місцем проживання потерпілої, з приводу виникнення між нею і обвинуваченим сварки. Коли вперше приїжджали, видимих тілесних ушкоджень у потерпілої не було. Після чого поїхали до обвинуваченого за місцем проживання, він двері не відчинив, а вистрибнув з вікна і намагався тікати. З приводу вилучення в обвинуваченого мобільного телефону нічого не знає, не бачив. Вдруге коли приїхали до потерпілої у неї начебто були тілесні ушкодження на губах.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що восени 2018 року, можливо в жовтні, листопаді точної дати не пам`ятає разом з ОСОБА_13 заступили в патрульний наряд. По виклику потерпілої приїхали в с. Атюша, Коропського району, де в її будинку знаходився ОСОБА_3 , забрали його до районного відділу поліції, провели бесіду та відпустили додому. Потім був ще виклик відносно вчинення обвинуваченим в будинку потерпілої хуліганських дій. По факту викрадення у потерпілої мобільного телефону поїхали разом з ОСОБА_13 додому до обвинуваченого, але двері ніхто не відкрив, а ОСОБА_13 помітив, як ОСОБА_3 намагався тікати через вікно і його піймали. Відносно того чи був у обвинуваченого мобільний телефон свідку не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що в жовтні 2018 року точного числа не пам`ятає, десь в період з 22 -24 жовтня прийшла до потерпілої ОСОБА_5 і побачила у веранді обвинуваченого в якого у руках знаходилась чвертка горілки. Вони з потерпілою зайшли в будинок, а через деякий час за ними зайшов ОСОБА_3 . Після «словесної перепалки» з потерпілою обвинувачений ударив її по обличчю, після чого ОСОБА_7 викликала працівників поліції, які його забрали. Після чого свідок пішла додому. В подальшому вночі прийшла потерпіла, це було після 23- ї години і попросила телефон подзвонити в поліцію та розповіла, що повернувся обвинувачений, вихватив у неї з рук мобільний телефон і сказав, що поверне його коли його телефон повернуть, але особисто цього свідок не бачила. Також зазначила, що помітила у потерпілої була опухла губа.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що є старостою Атюшівського старостату Коропської селищної ради Чернігівської області. Йому відомо про конфлікти між потерпілою та обвинуваченим, які раніше проживали разом і після припинення відносин обвинувачений неодноразово приходив додому до потерпілої та влаштовував сварки. Одного дня потерпіла повідомила йому, що у неї викрали мобільний телефон, мабуть обвинувачений, даних подій свідок не пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є цивільним чоловіком потерпілої показав, що одного дня восени 2018 року точної дати не пам`ятає, коли знаходився на роботі телефонував дружині і почув голос обвинуваченого ОСОБА_3 . Вдруге зателефонувала дружина, яка повідомила, що обвинувачений пішов, а насправді він залишився. В подальшому, після опівночі зателефонував дружині, але вона слухавку не взяла, а підняв слухавку обвинувачений і сказав «не дзвони сюди, бо я розіб`ю телефон». Через хвилин тридцять зателефонувала ОСОБА_7 з мобільного ОСОБА_9 і повідомила, що телефон викрав обвинувачений. Після чого продовжував набирати на номер мобільного дружини, спочатку ніхто слухавку не брав, а потім взяв обвинувачений сказав «телефон не віддам», що і стало підставою для звернення до поліції. Свідок не пам`ятає чи говорив обвинувачений, що поверне телефон дружини після того, як йому повернуть телефон.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України надано наступні докази:

Відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2018 року за № 0000338.

Протоколом огляду місця події від 23.10.2018 року, а саме господарства та жилого будинку, що розташовані в АДРЕСА_1 , що належить потерпілій, в ході огляду якого в кухні на столі виявлено та вилучено фірмову картонну коробку обмотану прозорим скотчем з під мобільного телефону марки ZTE TOMORROW Never waits, на боковій поверхні якої мається наклейка з imeil 1: НОМЕР_1 , imeil 2: НОМЕР_2 , в середині якої маються два керівництва до екпслуатації та гарантійний талон.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.10.2018 року, ОСОБА_3 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Під час обшуку якого у другій чоловічій куртці чорного кольору, у боковій нижній лівій кишені виявлено та вилучено мобільний телефон марки ZTE, imeil 1: НОМЕР_1 , imeil 2: НОМЕР_2 , корпус чорного кольору, в робочому стані, на склі монітору маються пошкодження у вигляді тріщин скла зверху та низу, на задній стороні корпусу мається напис білими іноземними літерами ZTE, який упаковано у спеціальний пакет.

Протоколом огляду предметів від 04.12.2018 року, згідно якого в присутності понятих оглянуто спеціальний пакет Національної поліції Головного слідчого управління, при розкритті пакету всередині знаходився мобільний телефон марки ZTE BLADE L110, під акумулятором мається наклейка, де чорними літерами написано ZTE BLADE L110 та imeil 1: НОМЕР_1 imeil 2: НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 24.10.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , в присутності понятих остання розповіла учасникам слідчої дії про обставини заволодіння ОСОБА_3 її мобільним телефоном.

Висновком експерта від 24.10.2018 року за № 191 встановлено, що відповідно наданих медичних документів на ім`я ОСОБА_5 у неї мало місце тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин верхньої губи рота, особливості його характеру та локалізації не виключають можливості утворення 23 жовтня 2018 року за умов, вказаних в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи, в утворенні якого могла мати місце дія тупого предмета по механізму удару і, яке відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 21.11.2018 року за № 1160 ринкова вартість мобільного телефону марки BLADE L110, 2016 року виготовлення, на дві сімки, бувшого у використанні, станом на 23.10.2018 року могла становити 422,10 грн., флешки 56,67 грн.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.12.2018 року на підставі ухвали слідчого судді вилучено копію відповідної інформації в електронному вигляді, що наявна у ПрАТ «Київстар», яка записана на електронний диск CD-R, згідно якої 22.10.2018 року та 23.10.2018 року здійснені вихідні дзвінки з мобільного телефону ОСОБА_12 на телефон потерпілої ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого повторно.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Проте, з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.10.2018 року вбачається, що обшук ОСОБА_3 проводився за відсутності ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення такого огляду, що є порушенням ч. 2 ст. 237 КПК України та свідчить про недопустимість доказу.

Також суд звертає увагу, що у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 165 КПК України, право на тимчасовий доступ має лише та особа (слідчий, прокурор), яка безпосередньо зазначена у резолютивній частині ухвали слідчого судді (суду).

Однак, оперуповноважені працівники поліції, згідно п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України не відносяться до жодної із сторін кримінального провадження.

Проте, як вбачається з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.12.2018 року тимчасовий доступ до речей і документів було проведено саме старшим оперативним уповноваженим Коропського ВП БВП ГУНП в Чернігівській області.

Згідно із ч. 1 ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Згідно вимог ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, тимчасовий доступ до речей і документів не є слідчою дією, а є заходом забезпечення кримінального провадження, виконання якого, враховуючи положення вищезазначеної норми, не може бути проведено за дорученням слідчого, в іншому ж випадку це було б порушенням принципу законності, передбаченого ст. 9 КПК України.

З урахуванням того, що вищезазначений тимчасовий доступ до речей і документів було проведено оперуповноваженим співробітником поліції, та протокол складений в порушення вимог ч.1 ст. 106 КПК України, тому докази здобуті під час цього доступу були отримані неналежним суб`єктом, у зв`язку з чим суд, керуючись ст. 86 КПК України визнає цей доказ недопустимим.

Аналізуючи показання допитаних в ході судового слідства свідків, суд приходить до переконання, що ці показання доводять лише факт неприязних відносин між потерпілою та обвинуваченим, виникнення між ними конфліктних ситуацій і жодним чином не підтверджують факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину. Показання свідків не є достатніми та не спростовують показань обвинуваченого.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доводе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

В силу вимог ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення у справах "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1988 року, "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09.06.1998 року, "Яллог проти Німеччини" від 11.07.2006 року, "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року, Європейський суд з прав людини зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Оскільки, сторона обвинувачення інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України не надала, тому на підставі ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України, за не доведеності вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, слід ухвалити виправдувальний вирок.

Відповідно до ст. 124 КПК України не передбачено стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого у разі ухвалення виправдувального вироку.

Рішення про долю речових доказів суд приймає відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Речові докази: фірмову картонну коробку з- під мобільного телефону марки ZTE imeil 1: НОМЕР_1 , imeil 2: НОМЕР_3 з документами до експлуатації (спеціальний пакет 4428326), які було вилучено в ході ОМП від 23.10.2018 року та мобільний телефон марки imeil 1: НОМЕР_1 , imeil 2: НОМЕР_3 , корпус чорного кольору, в робочому стані, на склі монітору мобільного телефону маються пошкодження у вигляді тріщин скла зверху та низу, на задній стороні корпусу мається напис білими іноземними літерами ZTE, який упаковано у спеціальний пакет № 4428345 і вилучений в ході обшуку особи ОСОБА_3 2.10.2018 року повернути законному володільцю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Коропський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1