Постанова Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 755/12609/16

провадження № 51-6901км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року стосовно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006996, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 70 КК ОСОБА_9 визначено покарання за сукупністю злочинів, за які його засуджено цим вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
За цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до частин 1, 4 ст. 70 КК ОСОБА_6 визначено покарання за сукупністю злочинів, за які його засуджено цим вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року, шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 6956,88 грн процесуальних витрат.
Апеляційний суд м. Києва від 15 березня 2018року залишив вирок без змін.
За вироком суду ОСОБА_10 засуджено за те, що він разом із ОСОБА_6 за попередньою змовою 19 травня 2016 року приблизно о 12:00 проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_11 , на загальну суму 20 214,05 грн.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи особи, яка її подала
Щодо ОСОБА_6 судових рішень у касаційному порядку не оскаржено.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 ставить вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_9 . Посилаюється на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які залишилися поза увагою апеляційного суду. Зокрема, вказує на порушення права засудженого на захист, оскільки судом не надано можливості ОСОБА_9 дати свої пояснення під час судового слідства, висловитися під час судових дебатів, а також виступити з останнім словом. Вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 підтримав касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 . Прокурор вважала, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи у касаційній скарзі про недотримання судом першої інстанції процесуальних прав ОСОБА_9 , що, на думку захисника, порушило право засудженого на захист, є аналогічними доводам в апеляційних скаргах захисника, вони були перевірені судом апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, мотивувавши свої висновки належним чином.
Із висновками апеляційного суду про необґрунтованість доводів щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Під час судового слідства ОСОБА_9 , користуючись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовився давати суду пояснення, що підтверджується звукозаписом судового засідання.
Що стосується позбавлення ОСОБА_9 можливості виступити в судових дебатах і з останнім словом, то вони є непереконливими.
Судом було надано можливість останньому виступити в дебатах, однак він повідомив суду, що не готовий до виступу. Водночас він не повідомляв суду про своє бажання виступити на цій стадії судового процесу та не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготуватися до дебатів. Водночас його захисник виступив у судових дебатах та висловив свої аргументи на користь обвинуваченого.
Також судом було надано останнє слово ОСОБА_9 , однак він не скористався своїм правом, зазначивши, що не має, що сказати суду в останньому слові.
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що місцевим судом було порушено право на захист ОСОБА_9 у зв`язку з недотриманням його процесуальних прав під час судового розгляду справи.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційних скаргах, та постановив рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК, які були б підставами для скасування судових рішень у кримінальному провадженні, Судом не встановлено.Тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3