ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3195/19 Справа № 192/1293/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження подання начальника Державної установи "Солонянська виправна колонія (№ 21)" ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружківка Константинівського району Донецької області, громадянина України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2019 року в задоволенні подання начальника Державної установи "Солонянська виправна колонія (№ 21)" ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким залишено без задоволення.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, оцінивши в сукупності відомості про особу засудженого, посилався на те, що встановлені обставини не вказують на позитивні зміни в особистості засудженого за весь період відбування покарання, а отже, на даний час засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним. При цьому, суд дійшов всинвоку, що лише сам факт того, що останній фактично відбув 1/2 призначеного покарання не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу суду. На переконання ОСОБА_7 він став на шлях виправлення та до ньому можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Згідно з вимогами ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі та стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та лише після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом умисний тяжкий злочин.
На переконання колегії суддів, при розгляді клопотання установи виконання покарань щодо засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд першої інстанції в повній мірі дотримався наведених вимог закону.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, призначеного йому вироком Синельниківського міськраойнного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України. На час звернення з поданням до суду ОСОБА_7 відбув 1/2 частини строку покарання.
Як видно з оскаржуваного рішення, судом враховано, що за час перебування в Солонянській виправній колонії № 21 (з 29 червня 2017 року), засуджений характеризується добре, працевлаштований, має 4 заохочення, сумлінно дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений три рази начальником установи. Окрім цього, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До того ж, ОСОБА_7 виконує передбачені законом вимоги режиму утримання без контролю з боку адміністрації установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Водночас, судом взято до уваги те, що ОСОБА_7 вже неодноразово був засуджений за вчинення тяжких злочинів, проте знову вчинив злочин, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення є обґрунтованим.
Враховуючи особу засудженого, який хоча і характеризується добре, однак раніше неодноразово судимий, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, підстави для застосування ст. 82 КК України відсутні.
На думку колегії суддів, заміна призначеного покарання на обмеження волі не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не суперечать фактичним обставинам справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4