Справа №589/5057/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/779/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

22.02.2010 Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.06.2014 за ч. 2 ст. 86 КК України

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ПАТ «НАСК «Оранта», в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2019 в частині вирішення цивільних позовів, а саме відмовити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в задоволенні позовних вимог.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_9 - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я - 8 342 грн 20 коп., у відшкодування моральної шкоди - 6 000 грн 00 коп., а всього стягнути 14 342 грн 20 коп.

Цивільний позов ОСОБА_10 - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я - 29 231 грн 90 коп., у відшкодування моральної шкоди - 7 000 грн 0 коп., а всього стягнути 36 231 грн 90 коп.

Скасувано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду від 22.11.2018 № 589/3282/18 (провадження № 1-кс/589/2639/18), на автомобіль марки ВАЗ 21011, р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , та мопед «Sensor 50», р. н. НОМЕР_4 , номер рами НОМЕР_5 .

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 21011, р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , що знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в Шосткинському ВП ГУНП в Сумській області, - повернуто ОСОБА_11 як законному володільцю;

- мопед «Sensor 50», р. н. НОМЕР_4 , номер рами НОМЕР_5 , що знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в Шосткинському ВП ГУНП в Сумській області, - повернуто ОСОБА_9 , як законному власнику.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування вартості проведених судових автотехнічної експертизи та експертизи технічного стану транспортного засобу 3 146 грн.

В обґрунтування своїх вимог цивільний відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» вказує на недотримання судом першої інстанції, при вирішенні цивільних позовів потерпілих, вимог матеріального та процесуального права.

На переконання цивільного відповідача, права потерпілих на отримання страхового відшкодування, на час ухвалення оскаржуваного судового рішенні, не були порушені, оскільки позивачі з відповідними заявами про отримання страхового відшкодування до НАСК «Оранта» не звертались, остання в свою чергу рішень про відмову у здійснення такого відшкодування не приймала.

Зазначає, що при визначенні сум моральної шкоди, що підлягають стягненню з страховика на користь потерпілих, не було належним чином враховані положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виходячи з положень даної норм, позовні вимоги до НАСК «Оранта» в частині стягнення моральної шкоди, за умови звернення позивачів з відповідною заявою, підлягають задоволенню в розмірі 5% нарахованої страхової виплати, яка підлягає сплаті потерпілим особам за ушкодження здоров`я.

Звертає увагу також на наявність описки у резолютивній частині оскаржуваного вироку, в якій помилково зазначено розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_10 29 231 грн 90 коп., замісто правильного 23 731 грн 90 коп.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_8 04.08.2018, близько 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги в районі буд. 43 по вул. Озерній в напрямку вул. Вінниця м. Шостка, при здійсненні повороту ліворуч проявив неуважність, не виявив своєчасно мопед, який рухався в зустрічному напрямку, не переконався в безпеці руху, не надав дорогу мопеду, чим порушив пп б) п. 2,3 п. 10.1, п.16.13 Правил дорожнього руху України, тому допустив наїзд на мопед «Sensor 50» р. н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, а пасажирка мопеду ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, фрагментарного перелому лівої малогомілкової кістки в нижній та середній третині зі зміщенням уламків. Зазначені ушкодження потерпілих кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_8 пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього рух України знаходиться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та завданням потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Належним чином повідомлені ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_12 та потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились. Від захисника ОСОБА_12 надійшло клопотання про слухання справи без її участі та участі обвинуваченого, вирок суду просила залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 28 КПК України, яка зобов`язує прийняття рішень в розумні строки, а також те, що в апеляційній скарзі цивільного відповідача не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 , а про час та місце слухання справи обвинувачений, його захисник та потерпілі були належним чином повідомленими, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за їх відсутності, оскільки неприбуття обвинуваченого, його захисника та потерпілих в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника цивільного відповідача ПАТ НАСК «Оранта» - ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила вирок суду змінити, у задоволенні цивільних позовів відмовити, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КПК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, є правильною.

Щодо доводів апеляційної скарги цивільного відповідача про неправомірність оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернулись до суду з позовними заявами, в яких: потерпілий ОСОБА_9 просив стягнути з ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 14539 грн 50 коп. та 6000 грн моральної шкоди; потерпіла ОСОБА_10 просила стягнути з ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 30 234 грн 34 коп. та 7000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2019 залучено в якості співвідповідача по заявленим цивільним позовам ПАТ «НАСК «Оранта».

Ухвалюючи оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільних позовів та частково задовольняючи позовні вимоги потерпілих, суд першої інстанції виходив з того, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої обвинуваченим ОСОБА_8 , цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 була спричинена майнова та моральна шкода, що з вирахуванням добровільно сплачених сум обвинуваченим, підлягає стягненню на користь потерпілих з страховика.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, так як вони узгоджуються з вимогами закону та обставинами справи.

Зокрема, відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано ЦК України, а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9971798 від 23.12.2017, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду завдану життю та здоров`ю становить 200 000 грн, а за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн ( а.с. 106).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що понесені потерпілими витрати на лікування, розмір яких підтверджено належними та допустимими доказами, з вирахуванням сум добровільно сплачених обвинуваченим, підлягають стягненню саме з страховика.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «НАСК «Оранта» про те, що потерпілі не звертались з відповідною заявою про отримання страхових виплат, а НАСК «Оранта» не приймала рішення, яке б порушувало чи не визнавало їх права на виплату страхового відшкодування, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Так, право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 вказаного Закону. Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Отже, визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 по справі №465/4621/16-к.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахуванням судом першої інстанції, при визначенні розміру моральної шкоди, положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, відповідно до приписів ст. 26-1 вказаного Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Під страховою виплатою слід розуміти грошову суму, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Тобто, розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодування страховиком, обмежений 5 % страхової виплати, на що суд першої інстанції при ухвалення оскаржуваного вироку в цій частині уваги не звернув.

Судом першої інстанції встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілим ОСОБА_9 понесені витрати на лікування у сумі 13 342 грн 20 коп., а потерпілою ОСОБА_10 - 29 231 грн 90 коп. Такі висновки суду першої інстанції підтверджено на доказах та не спростовуються учасниками кримінального провадження.

Враховуючи суми добровільно сплачених обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілим на відшкодування спричиненої шкоди, сума страхової виплати, що підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_9 становить 8 342 грн 2 коп. (13 342,2 грн 5 000 грн), а на користь потерпілої ОСОБА_10 - 23 731 грн 90 коп. (29 231, 90 грн 5500 грн).

Таким чином виходячи з положень ст. 26-1 вказаного Закону, та з урахуванням встановленого розміру страхової виплати за шкоду, спричиненої здоров`ю потерпілих, із ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_9 підлягає стягненню 417 грн 11 коп. ( 8 342 грн*5%), та 1 186 грн 60 коп. (23 731 грн 90 коп. *5%) на користь потерпілої ОСОБА_10 , а не в сумах визначеної судам першої інстанції.

Крім того, як правильно вказав цивільний відповідач у доводах апеляційної скарги, суд першої інстанції при написанні розміру майнової шкоди, що підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь потерпілої ОСОБА_10 , помилково зазначив в резолютивній частині вироку, розмір майнової шкоди 29 231 грн 90. У той же час у мотивувальній частині вироку вказано, що з урахуванням добровільно сплачених сум обвинуваченим, до стягнення належить 23 731 грн 90 коп.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, якщо це не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

З урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення ПАТ «НАСК «Оранта» майнової та моральної шкоди ухвалене з недотриманням вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у відповідності до положень п. 3) ч. 1 ст. 408, п. 3) ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає зміні, та зменшенню як розміру моральної шкоди на користь обох потерпілих, так і зменшенню розміру матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_10 .

Керуючись ст. 404, 405, 408, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2019 року відносно ОСОБА_8 , в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 змінити, у зв`язку зі зменшенням сум, які підлягають стягненню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я - 8 342 грн 20 коп., у відшкодування моральної шкоди - 417 гривень 11 коп., а всього стягнути 8 759 грн. 31 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я - 23 731 грн. 90 коп., у відшкодування моральної шкоди - 1 186 гривень 60 коп., а всього стягнути 24 918 грн. 50 коп.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4