"17" жовтня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив :
16.10.2019 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в якому він просить поновити процесуальний строк подання клопотання про арешт майна; накласти арешт на майно гр. ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування; зберігання автомобіля «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручити працівникам спеціального майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 14.10.2019 приблизно о 18:36, в районі розташування буд. 55 по вул. Тракторобудівників в м. Харкові сталося зіткнення автомобілю «Тойота Ленд Крузер» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з автомобілем «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажира автомобіля «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено в ХКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова.
Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 власником автомобіля «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
14.10.2019 у період часу з 20 год. 28 хв. до 23 год. 20 хв. старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, у ході якого встановлено, що автомобіль «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 має сліди механічних пошкоджень, які утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб, як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи (технічний стан) з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , в ході огляду місця події 14.10.2019 вилучив автомобіль «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , який є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям ст. 170 КПК України.
У зв`язку з тим, що слідчим були проведені заходи на встановлення власника автомобілю «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , а також документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб, що не дало змоги своєчасно надати клопотання про арешт майна, та звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням в строк передбачений ч.5 ст.171 КПК України, тобто протягом наступного робочого дня після вилучення майна.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику і стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ №1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Сторона обвинувачення зазначає, що є наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку осіб, які заінтересовані у результатах кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в якій він просить провести судове засідання за його відсутності, клопотання підтримує (а.с. 10).
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 17.10.2019 надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій він просить провести судове засідання за його відсутності, проти арешту автомобіля не заперечує (а.с. 11).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
14.10.2019 з 20.28 год. до 23.20 год. згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в районі розташування буд. 55 по вул. Тракторобудівників в м. Харкові, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2019, вилучено вказане в клопотанні прокурора майно (а.с. 4-6).
В клопотанні про арешт вилученого майна, сторона обвинувачення просить поновити строк на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання сторони обвинувачення та поновлення процесуального строку прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Поновити процесуальний строк прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, визнавши причини його пропуску поважними.
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля «Шкода Фабиа» р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1