Справа № 203/3525/18
Провадження № 1-кп/0203/240/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого- ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000758 від 16.08.2018 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, неодруженого, раніше несудимого, на утриманні малолітніх дітей немає, студента 4-го курсу Східноукраїнського Національного університету ім. Володимира Даля, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

15 серпня 2018 року, приблизно о 21 годині 04 хвилин, водiй ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 2410», р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 26.04.2017 належить йому на праві власності, рухався по пр. Богдана Хмельницького з боку вул. Шинної в напрямку вул. Запорізьке шосе у м. Дніпро в лiвiй смузi для руку, зі швидкістю приблизно 50 км/год..

У ході подальшого руку водій ОСОБА_8 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руку, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного i фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати його рух i безпечно керувати ним, в результаті чого в районі електроопори № 493 перехрестя пр. Богдана Хмельницького та вул. Титова в Центральному районі м. Дніпро, втратив контроль над керуванням автомобілем «ГАЗ 2410» р/н НОМЕР_3 , виїхав за межі проїзної частини ліворуч на трамвайні колії, що розділяють два напрямку руку по пр. Богдана Хмельницького, в результаті чого продовжив рух в некерованому стані, виїхавши на зустрічну смугу для руху, за напрямком свого руху, де допустив зіткнення задньою правою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною моторолера «Kymco Grand Dinc 150» р/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в крайній лiвiй смузi для руху в зустрічному напряму. Своїми діями водiй ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. (6), 12.1. Правил дорожнього руху, згідно з якими:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руку зобов`язань знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших oci6 не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руку водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, i стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Порушення п. 12.1. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла (на переднiй поверхнi грудної клітини 2 ділянки осадження; садна: на переднiй та зовнiшнiй поверхнях лівого плеча у середній третині, на лівій бічній поверхні тулуба у проекції крила клубової кістки, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна вiд нижньої до середньої третинні (9), на передній та зовнiшнiй поверхнях лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки у середній третині (5), на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині з переходом на аналогічну поверхню правого колінного суглобу (7), на передній поверхні правої гомілки на межі верхньої та середньої третин (3) (на тлі синця); синець на зовнiшнiй поверхнi лівої гомілки у верхній третині; крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови лобно- тім`яної ділянки ліворуч, під м`якою мозковою оболонкою правої тім`яно- скроневої ділянки та у проекції лівої півкулі мозочка; у черевній порожнині близько 360 мл темно-червоної рідкої крові, у лівій плевральній - 1600 мл темно-червоної рідкої крові, у правій - 50 мл; крововилив у товщi жирової клітковини середостіння; 2 дефекти на передній поверхні серцевої сорочки, у її порожнині сліди темно-червоної рідкої крові, на передній поверхні серця 2 дефекту, один з яких наскрізний; крововилив у товщі м`язів передньої! поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч від рівня ключиць до 10-го ребра ліворуч; перелом грудини на рівні 2-го міжреберного проміжку, розриви пристінкової плеври у проекції 2,4,5 ребер ліворуч по середньо- ключичній лінії, переломи: 1,2,4,5 ребер по біляхребтовій лінії праворуч, 7 ребра праворуч по лопатковій лінії, 2-5 ребер по середньо- ключичній лінії ліворуч, 4-7 ребер ліворуч по передньо- паховій лінії, 1,2,3 ребер по біляхребтовій лінії ліворуч; крововиливи у товщi жирової клітковини нирок; розриви капсули та надриви паренхіми печінки; перелом лівого стегна у середній третині; крововилив у товщі м`яких тканин спини у проекції поперекового відділу; ознаки струсу тiла: смуго подібні крововиливи у проекції коренів та між дольових ділянках, крововиливи у зв`язковий апарат селезінки та печінки, у товщі брижі тонкого кишечника), що сприяло безпосередній причині смерті. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 вiд сумісної тупої травми тіла, що супроводжувалась, переломами лівого стегна, грудини, ребер з ушкодженням легень, серця, печінки, перебіг якої ускладнився розвитком шоку, що знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку на місці вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засідання свою вину визнав повністю, цивільний позов визнає в повному обсязі, пояснивши суду, що 15.08.2019 року на особистому автомобілі «ГАЗ 2410», р/н НОМЕР_1 бл. о 03 год. 10 хв. зі швидкістю 50-60 км/год рухався внапрямку центра з 12 кварталу. На перехресті вул. Титова та вул. Героїв Сталінграду (внапрямку центру), рухаючись в правій смузі руху перед ним їхали два автомобілі, які зменшили швидкість. Намагався обігнати вказані автомобілі, при перестроюванні в ліву смугу втратив контроль над керуванням свого автомобіль, далі його автомобіль в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини, а саме на трамвайні колії. Потім його автомобіль відкинуло на зустрічну смугу, де він на своєму автомобілі перегородив потерпілому, який рухався на моторолері дорогу та внаслідок чого потерпілий на транспортному засобі врізався в праву задню частину автомобіля, а далі його автомобіль врізався у стовп. Вийшов з автомобіля, побачив людину, яка потребувала допомоги. З потерпілими після подій зустрічався, щиро розкаявся, просив вибачення, потерпілим відшкодував завдані збитки.

Крім повного визнання вини, винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена і об`єктивно підтверджується, зібраними і дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:

?Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що про загибель сина дізнався 16.08.2018 року в телефонному режимі від своєї дружини, зв`язку із сином не було. Дружині в свою чергу повідомили товариші сина, які побачили по телебаченню ДТП за участю чоловіка схожого на ОСОБА_10 , у зв`язку із чим почали звертатися у морги. На впізнанні була присутня дочка. Витрати були на ритуальні послуги, обвинувачений відшкодував 75 тис. грн.. З урахуванням відзиву страховій компанії просив стягнути з обвинуваченого різницю між страховою виплатою та завданою шкодою в сумі 14319 гривен. Міру покарання просив призначати без позбавлення волі. Цивільний позов в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди до страхової компанії підтримав.

?Протоколом огляду місця ДТП від 15.08.2018 року та схемою місця ДТП(том 1 а.к.п 4-21)

?висновком експерта №1790/603-Е згідно якого, на трупі виявлено сумісну тупу травму тіла (на переднiй поверхнi грудної клітини 2 ділянки осадження; садна: на переднiй та зовнiшнiй поверхнях лівого плеча у середній третині, на лівій бічній поверхні тулуба у проекції крила клубової кістки, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна вiд нижньої до середньої третинні (9), на передній та зовнiшнiй поверхнях лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки у середній третині (5), на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині з переходом на аналогічну поверхню правого колінного суглобу (7), на передній поверхні правої гомілки на межі верхньої та середньої третин (3) (на тлі синця); синець на зовнiшнiй поверхнi лівої гомілки у верхній третині; крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови лобно- тім`яної ділянки ліворуч, під м`якою мозковою оболонкою правої тім`яно- скроневої ділянки та у проекції лівої півкулі мозочка; у черевній порожнині близько 360 мл темно-червоної рідкої крові, у лівій плевральній - 1600 мл темно-червоної рідкої крові, у правій - 50 мл; крововилив у товщi жирової клітковини середостіння; 2 дефекти на передній поверхні серцевої сорочки, у її порожнині сліди темно-червоної рідкої крові, на передній поверхні серця 2 дефекту, один з яких наскрізний; крововилив у товщі м`язів передньої поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч від рівня ключиць до 10-го ребра ліворуч; перелом грудини на рівні 2-го міжреберного проміжку, розриви пристінкової плеври у проекції 2,4,5 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії, переломи: 1,2,4,5 ребер по біляхребтовій лінії праворуч, 7 ребра праворуч по лопатковій лінії, 2-5 ребер по середньо-ключичній лінії ліворуч, 4-7 ребер ліворуч по передньо-паховій лінії, 1,2,3 ребер по біляхребтовій лінії ліворуч; крововиливи у товщi жирової клітковини нирок; розриви капсули та надриви паренхіми печінки; перелом лівого стегна у середній третині; крововилив у товщі м`яких тканин спини у проекції поперекового відділу; ознаки струсу тiла: смуго подібні крововиливи у проекції коренів та між дольових ділянках, крововиливи у зв`язковий апарат селезінки та печінки, у товщі брижі тонкого кишечника. Вказані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), не виключено, що за умови, яка вказана у даній ухвалі, тобто при дорожньо-транспортній події, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Смерть його настала від сумісної тупої травми тіла, що супроводжувалась, переломами лівого стегна, грудини, ребер з ушкодженням легень, серця, печінки. перебіг якої ускладнився розвитком шоку. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа потерпілого не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. (том 1 а.к.п 66-69)

?висновком експерта №5/10.2/679 від 17.09.2018 року відповідно до якого, на момент експертного огляду робоча гальмівна система моторолера «Kymco Grand Dinc», р/н НОМЕР_4 знаходиться в технічно працездатному стані. На момент експертного огляду рульове керування даного транспортного засобу знаходиться в технічно несправному (зруйнована ліва рукоятка керма) але працездатному стані. Руйнація лівої рукоятки керма моторолера виникла внаслідок дії ударного навантаження в процесі розвитку ДТП, тобто під час ДТП. Оскільки рульове керування моторолера «Kymco Grand Dinc» знаходиться у працездатному стані , а несправність у вигляді руйнації лівої рукоятки керма моторолера виникла внаслідок аварійного навантаження під час ДТП, то питання чи міг водій завчасно, до ДТП виявити несправності, які призвели до відмови рульового керування моторолера «Kymco Grand Dinc» втрачає технічного сенсу. (том 1 а.к.п. 79-84)

?висновком експерта №5/10.2/680 від 18.09.2018 року відповідно до якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «ГАЗ 2410», р/н НОМЕР_1 , знаходиться в технічно працездатному стані. Тому питання чи міг водій завчасно, до ДТП виявити несправності, які призвели до відмови робочої гальмівної системи автомобіля ГАЗ -2410 втрачає технічного сенсу. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля ГАЗ 2410, р/н НОМЕР_3 , знаходиться в технічно працездатному стані. Тому питання чи міг водій завчасно, до ДТП, виявити несправності, які призвели до відмови рульового керування автомобіля ГАЗ-2410, р/н НОМЕР_3 , втрачає технічного сенсу (том 1 а.к.п. 95-99)

?протоколом додаткового огляду місця ДТП від 06.09.2018 року та схемою до протоколу додаткового огляду місця з адресою: пр. Богдана Хмельницького в районі будинку 24Р з фототаблицею (том 1 а.к.п 142-147)

?висновком експерта №5/6.1/759, №5/10.1/760 від 26.09.2018 року середня швидкість руху моторолера «Kymco Grand Dinc 150», р/н НОМЕР_4 , перед зіткненням з автомобілем «ГАЗ 2410» розраховано згідно кадрів відеограми «3205442_3L05615HFG00006.mp4» 102, 5 км/год. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ГАЗ 2410, р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 ПДР України. Дії водія ОСОБА_7 при заданому механізмові події, не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Технічна можливість уникнути розглядаємої дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля «ГАЗ 2410», р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_7 встановлювалася виконанням ним вимог п.12.1 ПДР, для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконувати. У даній дорожній обстановці водій моторолера «Kymco Grand Dinc 150», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_9 повинен був діяти згідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 ПДР. В діях водія моторолера Kymco Grand Dinc 150» ОСОБА_9 , при заданому механізмові пригоди, не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР. Дії водія моторолера «Kymco Grand Dinc 150», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_9 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9(б) ПДР, але встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам п.п.12.4 та 12.9(б) ПДР не знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП з причин, вказаних в дослідницькій частині. При заданих вихідних даних, водій моторолера «Kymco Grand Dinc 150», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ 2410 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою моторолера «Kymco Grand Dinc 150» до місця зіткнення (том 1 а.к.п 158-165)

Оцінюючи всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має позитивні характеристики, відповідно до складеної досудової доповіді Центрального районного сектору філії ДУ «Цетр пробації» у Дніпропетровській області обвинувачений не схильний до втрати контролю над емоціями. Не проявляє агресії, злочин вчинено неумисно, з необережності, враховуючи особистість обвинуваченого та спосіб його життя, виправлення останнього без позбавлення (обмеження) волі можливе та не становить високої загрози для суспільства (у тому числі для окремих осіб), вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному та в повному обсязі відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Вивчивши всі вказані обставини, суд вважає, що ОСОБА_7 можливо призначити мінімальне покарання, визначене санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду, даних про те, що ОСОБА_7 будь-коли скоював адміністративні правопорушення, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу, відсутні, однак, приймаючи до уваги тяжкість злочину, його наслідки, суд вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Батьками загиблого ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до ПрАТ «Страхова компанія «VUSO» (далі страхова компанія) та обвинуваченого ОСОБА_7 , за яким, з урахуванням уточнених вимог, зі страхової компанії, посилаючись на вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон № 1961-ІV), просили стягнути страхове відшкодування в розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто по 67014 грн. кожному, моральну шкоду по 22338 грн кожному, на користь ОСОБА_4 відшкодування з витрат на поховання в розмірі 6905 грн, та з ОСОБА_7 , з урахуванням добровільної виплати в рахунок відшкодування шкоди 75000 гривень, просили стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням), а саме 14391 грн. Позивачі вимоги вмотивовують тим, що загибеллю сина вони понесли матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода підтверджені документально. Моральну шкоду вмотивовують тим, що втрата сина принесла негативні зміни у їх житті: душевні страждання, негативні переживання та спогади, погіршення стану здоров`я.

У відзиві на позовну заяву страхова компанія просила залишити позовні вимоги без розгляду, просили врахувати аргументи, які викладені у відзиві, та розглянути справу за відсутністю представника компанії. Страхова компанія посилається на Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», за якими не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. Окрім того, посилаються на те, що обов`язок Страховика щодо відшкодування заподіяної злочином шкоди випливає не з обвинувачення, що пред`явлено обвинуваченому, а із договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, укладеному між власником транспортного засобу та страховою компанією, за яким Страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхового випадку, відшкодувати завдану Страхувальником шкоду третім особам при експлуатації забезпеченого транспортного засобу ГАЗ-2410, р/н НОМЕР_3 . Вважає, що Страховик не несе, згідно закону, цивільну відповідальність за шкоду, задану діяннями обвинуваченого, а лише, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільну відповідальність несе особа, яка її завдала. Вважає, що Страховик не є юридичною особою, яка несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, у відповідності до ч.1 ст.128 КПК України. Окрім того, страхова компанія посилається на те, що позивачі в порушення вимог Закону № 1961-ІV, не зверталися до страхової компанії із повідомленням про ДТП та із заявами про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим не має підстав для виплати страхового відшкодування. Щодо пред`явлених позивачами сум, страхова компанія не згодна з тим, що у страхове відшкодування внесені витрати, пов`язані з поминальним обідом, оскільки Законом України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що входить у поняття поховання померлого, тому ця вимога виходить за межі цивільного обв`язку, що встановлений ст.27 Закону № 1961-ІV. Також страхова компанія посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зазначила, що витрати на поховання(у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Вартість таких граничних витрат визначена у постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» від 03.10.2008 року № 45. Зокрема в м.Дніпрі граничний розмір витрат на поховання встановлений в розмірі 6905,00 грн, в які включені витрати на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 2000,00 грн.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд не може погодитися з доводами Страхової компанії, відносно того, що вона не може бути відповідачем при розгляді цивільного позову у кримінальній справі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 775/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язання в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдача шкоди у передбаченому Законом № 1961-ІV порядку.

Також не підтверджені у судовому засіданні аргументи страхової компанії щодо порушення позивачами вимог Закону № 1961-ІV, що стосується повідомлення про ДТП та щодо подання заяви про страхове відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 17.08.2018 року, тобто протягом трьох діб після ДТП, повідомив Страховика. Окрім того, ОСОБА_4 27.02.2019 року до Страховика подано заяву про отримання страхового відшкодування. Тобто, будь-яких підстав для відмови у здійснення страхового відшкодування, відповідно до вимог ст.37 Закону № 1961-ІV, у страховій компанії не має.

Окрім того, відповідно до п.27.1 ст.27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є прямим наслідком цієї ДТП. Смерть ОСОБА_9 настала в момент ДТП та є її прямим наслідком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12.04.2018 року між ОСОБА_7 та страховиком ПрАТ «Страхова компанія «VUSO» укладено поліс №АМ/3904080 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 13.04.2018 по 12.04.2019. Застраховано автомобіль ГАЗ-2410, 1987 року випуску, н/з НОМЕР_3 . Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000 грн., франшиза 1000 грн.

Відповідно до п.27.2 Закону № 1961-ІV Страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на мовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування(регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може буди меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Пунктом 27.3 Закону № 1961-ІV визначено, що Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку(дружині), батьками (усиновлювачам) та дітям(усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частками.

Пунктом 27.4 Закону № 1961-ІV визначено, що Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умовами надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.1200 ЦК України, а також ст.27 Закону № 1961-ІV, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_11 мають право, оскільки є пенсіонерами, тобто як непрацездатні батьки загиблого ОСОБА_9 , на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01.01.2018 року у розмірі 3723 грн.

Таким чином, з урахуванням п.27.2 Закону № 1961-ІV з страхової компанії на користь позивачів підлягає страхове відшкодування у розмірі: 3723 х 36 = 134028. При поділі між позивачами рівними частинами, кожному підлягає виплата по 67014 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікову(дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

З урахуванням п.27.3 Закону № 1961-ІV з страхової компанії на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода в розмірі: 3723 х 12 = 44676 грн. При поділі між позивачами рівними частинами, кожному підлягає виплата по 22338 грн.

Позивач ОСОБА_4 також просять стягнути з відповідачів витрати, пов`язані з похованням, а саме: витрати за ритуальні послуги, катафалк, автотранспорт 38570 грн, на одяг для покійного 5350 грн; на поминальний обід 26000 грн, а всього на суму 69920 грн.

Суд вважає, що зі страхової компанії на користь ОСОБА_4 , який поніс витрати на поховання, підлягає стягненню зазначені витрати в граничному розмірі для м.Дніпро, тобто в сумі 6905 грн.. Даний розмір встановлений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» від 03.10.2008 року № 45. В цей розмір також включені витрати на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 2000,00 грн.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що входить у поняття поховання померлого, а саме це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій. Під цим комплексом розуміється організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Однак, поминальний обід не входить до витрат на поховання, тому вимоги щодо відшкодування коштів витрачених на поминальний обід не підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої шкоди сплачено ОСОБА_4 75000 гривень, про що свідчить розписка, надана ОСОБА_4 .

Як вбачається з відповіді на відзив позивачів, до вказаної суми було зараховано розмір невідшкодованої суми, з урахуванням позовних вимог до страхової компанії, а саме 48624 грн, витрати на правову допомогу 10000 грн, та моральна шкода 17000 гривень.

Разом із тим, в розписці зазначено, що в разі зменшення суми відшкодування, що підлягає стягненню зі страховій компанії, вказана сума повинна бути відшкодована ОСОБА_7 ..

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Суд вважає, що з ОСОБА_7 підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 різниця між фактичним розміром шкоди (200000 грн) і страховим відшкодуванням, загальний розмір якого складає 185609,00 грн, яка дорівнює 14391 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню та з ПрАТ «Страхова компанія «VUSO» на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 67014 грн + 22338 грн + 6905 грн, а всього 96257 гривень, та на користь ОСОБА_11 67014 грн+22338 грн, а всього 89352 гривень.

Судові витрати в розмірі 6292,00 гривень за проведення судово-автотехнічної експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралася.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року на моторолер «Kymco Grand Dinc 150» реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 , - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року на автомобіль «ГАЗ 2410» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_11 до ПрАТ «Страхова компанія «VUSO» та до ОСОБА_13 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «VUSO» (код ЄДРПОУ № 31650052) на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 96257(дев`яносто шість тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «VUSO» (код ЄДРПОУ № 31650052) на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 89352(вісімдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14319 ( чотирнадцять тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта -6292 ( шість тисяч двісті дев`яносто дві) гривень 00 копійок.

Речові докази: диски CD-R фірми Nanotex долучені до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження, моторолер « Kymco Grand Dinc 150», р/н НОМЕР_4 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику тимчасового тримання засобів ПП «Автоклуб» (адреса: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К) - передати за належністю власнику ОСОБА_12 ;автомобіль «ГАЗ 2410», р/н НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику тимчасового тримання засобів ПП «Автоклуб» (адреса: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К) - передати за належністю ОСОБА_7 .

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1