233 № 233/970/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого

судді ОСОБА_1

за

участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 (відеоконференція)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені злочинів передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені злочинів передбачених ч.1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України.
Прокурор у судовому засіданні звернулась з письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обраний та продовжений запобіжний захід, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, дані про особи обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, а також, враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, у т.ч. і тяжкість інкримінованого діяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив відмовити у його задоволенні.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження обраного запобіжного заходу, вважаючи, що ризики, які були враховані раніше при вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 існувати перестали, а сама по собі тяжкість покарання не може бути підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,вказав, що обрану міру запобіжного заходу продовжувати не доцільно, у зв`язку з чим вважає за можливе обрати останньому запобіжний захід такий, якдомашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд встановив таке.
Відповідно до ч.1 та 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого(ч.1). Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу(ч.2)
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2019 року.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_5 не завершено та завершити, до закінчення строку тримання під вартою останнього, тобто до 15 вересня 2019 року, не можливо, у зв`язку із необхідним проведенням відповідних процесуальних дій судового слідства.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд вважає, що в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_5 може спробувати: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній до затримання офіційно не працював, стійких соціальних зв`язків, не мав, джерела доходу не мав та зазначене не спростовано стороною захисту жодними доказами, обвинувачується ОСОБА_5 у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, крім того ОСОБА_5 , який раніше судимий, за короткий проміжок часу підозрювався в декількох корисливих злочинах проти власності, за якими до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області направлені обвинувальні акти у відношенні ОСОБА_5 , які об`єднані в одне кримінальне провадження та розглядаються у дійсній справі,що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи,схильність до продовження злочинної діяльності та високий ризик вчинення ним повторно кримінальних правопорушень
У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).

Існуючи вищенаведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд оцінює у сукупності, а не окремо, унеможливлюють зміну обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який, який, як і раніше так, і на зараз, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тож зазначені та встановлені судом ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Обґрунтовуючи доцільність продовженняобвинуваченому ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими; вік обвинуваченого, стан його здоров`я, враховуючи заяви сторони захисту, зважаючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, тобто до 15 вересня 2019 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дійшов висновку, що усунення існуючих ризиків і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого буде можливе при продовженні строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.
За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Згідно ст. 182 та ч.3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги, що відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, який встановити у розмірі шістдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 120420 грн., поклавши на ОСОБА_5 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 11 листопада 2019 року.

ОСОБА_5 - тримати від вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 120420 (сто двадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок.

У разі звільнення з під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населенного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває: Донецька область, м. Костянтинівка - без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, строком на два місяці.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1