ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурора захисникаОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.09.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сміла Черкаської області, зареєстрований і проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшилися та не змінилися.

Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, тобто у незаконному виготовлені та зберіганні прекурсору фенілнітропропену, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю, з метою його використання для виготовлення психотропної речовини амфетаміну, обіг якої обмежений, вчинені в особливо великих розмірах.

Сторона обвинувачення вважає, що підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені ним інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, зазначені у п. п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. .

Крім того, встановлюються свідки, яким відомо про обставини виготовлення, зберігання, перевезення та пересилання прекурсору фенілнітропропену на території України, проведення з ними допитів та інших слідчих дій (впізнання, слідчі експерименти тощо), а так потребу у продовжені відносно підозрюваного ОСОБА_9 строку дії найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення вважає виправданою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 вересня 2019 року, клопотання про продовження строку тримання під вартою задоволено. Продовжено підозрюваному ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 3 ст. 311 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 листопада 2019 року включно, а розмір, умови та порядок застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави залишено відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 15.08.2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді від 02.09.2019 року, адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 02.09.2019 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , а в разі, якщо апеляційний суд дійде висновку про неможливість повної відмови у задоволені клопотання слідчого застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою .

Вказує, що слідчий суддя, при продовжені строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не в повній мірі врахував вимоги ст. 194 КПК України.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі, мотивуючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя обмежилася лише переліченням слідчих дій з підозрюваним та посиланням на норми кримінального-процесуального кодексу України, однак не вдавалася до деталізації, чи дійсно зазначена підозра є обґрунтованою та чи свідчить вона про наявність реальних ризиків, які дають підставу слідчому судді вважати, що ОСОБА_9 може здійснити дії, передбачені п. 1,3,5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, додає, що слідчий суддя ніяким чином не оцінив наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_9 , наявність повноцінної сім`ї (дружина і син), позитивну характеристику за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який подав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, твердження прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, слідчим суддею вірно встановлено те, що при обранні виду запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим враховує особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, ухвала судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів враховує, що суд першої інстанції правильно врахував обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна та з метою уникнення відповідальності зважаючи на суворість покарання, яке передбачене за вчинення інкримінованого йому діяння, може переховуватись від слідства, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що ОСОБА_9 раніше працюючий в правоохоронних органах у відділі по боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів не виправдав довіри держави та усвідомлюючи всі випливаючі наслідки свідомо вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить не тільки про небажання стати на шлях виправлення, а й неможливість переосмислити свої дії без ізоляції для суспільства. Крім того, ОСОБА_9 також обвинувачується за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 364 КК України, за яким остаточне рішення не прийнято. На шлях виправлення не став і вчинив новий злочин з незаконним обігом наркотичних засобів.

За роз`ясненнями п.п. З, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Також, як встановлено під час апеляційного розгляду, підозрюваний ОСОБА_9 під час затримання намагався втекти, до затримання ніде не працював і не мав законного джерела доходів. У ході обшуків, проведених під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, вилучено значну кількість прекурсорів та речовин за зовнішніми ознаками схожих на прекурсори, лабораторні прилади зі слідами вказаних речовин, а також речі і документи, які містять сліди злочинної діяльності ОСОБА_9 , у зв`язку із чим у кримінальному провадженні на даний час вже проводяться і у подальшому проводитиметься значна кількість судових експертиз; перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_9 зможе незаконно впливати на експертів, які проводять чи будуть проводити судові експертизи у кримінальному провадженні з метою схилити їх до дачі завідомо неправдивих чи необ`єктивних висновків, так як раніше він працював у органах Міністерства внутрішніх справ України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193, 194, 196, 199, 309 КПК України і ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод та дійшов вірного висновку про те, що клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України - підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення щодо задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.311 КК України, - скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - слід залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що подане клопотання про продовження строку тримання під вартою, з порушенням строків, передбачених ч.1 ст. 199 КПК України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, тому доводи захисту з цього приводу є необґрунтованими.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :