Провадження № 1-кс/643/7693/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні за №0000142 від 02.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000142 від 02.12.2019 за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом придбання права на чуже майно шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах.

З відомостей, наявних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, зокрема, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.11.2009, виданого Третьою ХДНК, за ОСОБА_5 09.11.2009 було зареєстровано право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 97,3 кв.м., по АДРЕСА_1 .

Зі змісту заяви ОСОБА_4 вбачається, що за результатами електронних торгів з реалізації вказаного житлового будинку (протокол №51042 від 16.02.2015), проведених в межах процедури виконавчого провадження, розпочатого 18.09.2012 Московським ВДВС Харківського МУЮ, переможцем торгів визнано ОСОБА_6 , за яким зареєстровано право власності на будинок. У подальшому за договором купівлі-продажу від 09.09.2015 ОСОБА_6 продав будинок ОСОБА_7

(1/2 частка) та ОСОБА_8 (1/2 частка). Після цього 03.06.2016 між ОСОБА_9 та власниками часток будинку укладено договір іпотеки (в порядку забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 03.06.2016), предметом якого був вказаний житловий будинок, а 08.05.2019 за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на згаданий житловий будинок на підставі включеного до іпотечного договору іпотечного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовий спосіб.

Водночас, зі змісту заяви ОСОБА_4 вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , від імені якого діяв ОСОБА_11 , ще 11.12.2009 (тобто до початку процедури виконавчого провадження) підписано, без подальшого здійснення державної реєстрації права власності відповідно до положень ст.182 ЦК України, договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 . Однак, у вказаному будинку ОСОБА_5 продовжувала бути зареєстрованою та фактично проживати до 2015 року, а в грудні 2015 року ОСОБА_10 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом у цивільній справі №643/20180/15-ц про визнання за ним права власності на будинок, виключення його з акта опису і арешту майна, визнання недійсними електронних торгів (рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2018, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області, у задоволенні позову відмовлено, однак постановою Верховного Суду від 29.05.2019 позов задоволено, при цьому, суд касаційної інстанції виходив з того, що згідно положень ст.657 ЦК України (в редакції, чинній станом на 11.12.2009), державній реєстрації, з моментом здійснення якої в Державному реєстрі правочинів пов`язувалось виникнення права власності, підлягав сам договір, а не право власності на нерухоме майно).

З матеріалів кримінального провадження (в т.ч. змісту постанови Верховного Суду від 29.05.2019 по справі №643/20180/15-ц) вбачається також наявність домовленостей між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 щодо умисного нездійснення реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2009 з огляду на узгоджені наміри щодо подальшого розірвання цього договору після повернення суми позики, отриманої ОСОБА_5 від ОСОБА_10 .

З урахуванням цього, в ході досудового розслідування підлягають перевірці доводи заявника про те, що підписання між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 11.12.2009, без подальшого здійснення державної реєстрації права власності, удаваного договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 було спрямованим на заволодіння у майбутньому (після придбання добросовісним набувачем) в такий спосіб вказаним житловим будинком, який підлягав реалізації через прилюдні торги у зв`язку з необхідністю погашення за його рахунок боргів (в сумі 496 160 грн.) перед кредиторами ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому вказував, що існують підстави для накладення арешту на будинок шляхом заборони будь-яким особам здійснювати його відчуження, оскільки може здійснюватися відчуження такого майна третім особам.
Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту, існує висока ймовірність подальшого відчуження будинку третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим ОСОБА_9 , як добросовісному набувачу, буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених прав та інтересів.
Прокурор в судове засідання не з`явився, до початку його проведення подав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, крім іншого, є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що існують достатні підстави вважати, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є предметом скоєного злочину, оскільки набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з метою виключення можливості протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, а також з метою збереження можливості в подальшому повернути право власності законним власникам, отже накладення арешту є обґрунтованим та відповідає виконанню завдань, перелічених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 172 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 97,3 кв.м., по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), який на час звернення з клопотанням зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), шляхом заборони органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо вказаного вище житлового будинку.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1