Справа №295/6903/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді….. ОСОБА_1 ,

секретаря....................... ОСОБА_2 ,

з участю прокурора….. ОСОБА_3 ,

захисників...................... ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених……….. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

перекладача…………… ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальне провадження №0000607 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_11 заявила клопотання, яке підтримали обвинувачені та інші захисники про повернення прокурором або особами, у яких воно знаходиться, вилученого у кримінальному провадженні під час досудового розслідування у ОСОБА_8 майна ОСОБА_11 , посилаючись на те, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2018 під час досудового розслідування зобов`язано слідчого у даному кримінальному провадженні повернути свідку ОСОБА_11 чи її представнику вилучене під час обшуку її чоловіка на місці огляду автомобіля у Житомирі, належне на праві власності свідку майно, а саме 3105 доларів США. Однак до теперішнього часу ухвала суду не виконана. Зазначила, що вказані кошти не підпадають під ознаки предметів, зазначених у ст. 167 ч. 2 КПК України, арешт на них ухвалою суду не накладено, а тому визнання їх речовими доказами не може бути правовою підставою для їх утримання органом досудового розслідування та неповернення власнику. При цьому посилається на ст.. 41 Конституції України, ст. 16 КПК України.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про повернення йому паспорта громадянина України та посвідчення водія, а ОСОБА_7 посвідчення водія, мотивуючи це необхідністю працевлаштування. Клопотання обвинувачених підтримали їх захисники.

Прокурор щодо заявленого клопотання про повернення свідку належного йому майна поклався на розсуд суду, не заперечував проти повернення обвинуваченим документів.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачується за ст. 185 ч. 3 КК України у вчиненні за попередньою змовою групою осіб 08.02.2018 в період часу з 09 години 15 хвилин по 18 годину 30 хввилин крадіжки з квартири АДРЕСА_1 належних ОСОБА_12 ювелірних виробів.

08.02.2018 в період часу з 19 год. 10 хв. по 22 год. 20 хв. під час огляду місця події по вул. Київське шосе, 37 у м. Житомирі, у ОСОБА_8 виявлено та вилучено майно, зокрема 3105 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.02.2019 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення 08.02.2018 обшуку ОСОБА_8 з метою відшукання та вилучення предметів злочинної діяльності та майна, зокрема 3105 доларів США та посвідчення водія на прізвище останнього.

Слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області постановою від 16.02.2018 з мотивів того, що вилучені паспорт та гроші містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому мають значення речового доказу, визнав паспорт та 3105 доларів США речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2018 відмовлено у накладенні арешту на вилучене у ОСОБА_8 майно, у тому числі на паспорт та 3105 доларів США, з мотивів, що воно не вважається тимчасово вилученим, не потребує додаткового накладення арешту та перебуває в органах досудового розслідування на законних та достатніх підставах.

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ухвалою від 11.05.2018 зобов`язав слідчого у кримінальному провадженні повернути ОСОБА_11 чи її представнику, майно, вилучене під час огляду місця події, а саме 3105 доларів США, як такі, що належать їй на праві власності.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1,3,5 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Відповідно до ст. 236 ч. 7 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається з ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України,

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справах «Зосимов проти України» «Смірнов протии України», «Едвардс проти Мальти» та інших) суд приходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства. При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Недотримання таких принципів призводить до порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, згідно з позицією цього ж суду, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України», суд наголосив на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Виходячи з меж та стадії судового розгляду кримінального провадження, суд вважає за можливе вирішити клопотання захисника ОСОБА_4 на даній стадії кримінального провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що 3105 доларів США, вилучені у ОСОБА_8 , хоча станом на час проведення досудового розслідування, відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2018, перебували в органах досудового розслідування на законних та достатніх підставах, однак після дослідження письмових доказів під час судового розгляду судом встановлено, що такі підстави відпали, оскільки вилучені кошти не містять відповідно до ст. 98 КПК України ознак речових доказів у цьому провадженні, з урахуванням ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2018 про повернення ОСОБА_11 цих коштів як власнику, практики Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних конституційних прав конкретної особи - ОСОБА_11 , відсутності обставин, які передбачають обмеження щодо повернення власнику вилученого майна, та відсутності відповідних рішень слідчого судді з таких питань, ухвалених в порядку, передбаченому статтями 160-166, 170-174 КПК України, зокрема і про накладення арешту на це майно, суд приходить до висновку про наявність необхідних та достатніх підстав для задоволення клопотання.

При вирішенні клопотань ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про повернення їм особистих документів - відповідно паспорта громадянина України та посвідчень водія, суд виходить з наступного.

Відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-XII від 26.06.1992, паспорт громадянинаУкраїни є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Як вбачається з п. 23 цього Положення, забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України, зокрема забороняється взяття паспорта у заставу.

Згідно п. 22 вказаного Положення, в особи, взятої під варту або засудженої до позбавлення волі, паспорт вилучається органами дізнання, попереднього слідства або судом. При звільненні з-під варти чи від відбування покарання паспорт повертається власникові.

За таких обставин, виходячи також з можливості повернення документів власникам у відповідності до ч. 3 ст. 100 КПК України, з врахуванням обраного щодо них запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою, а саме у виді застави, необхідності використання цих документів у повсякденному житті, що не вплине негативно на повноту та об`єктивність судового розгляду, забезпечення дотримання конституційних прав обвинувачених, зокрема права на працю, клопотання обвинувачених підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 372 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Зобов`язати осіб, у володінні, на зберіганні або у розпорядженні яких перебуває зазначене у ухвалі Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2018 майно, а саме: 3105 (три тисячі сто п`ять) долларів США, - повернути ОСОБА_11 .

Повернути: ОСОБА_8 паспорт громадянина України та посвідчення водія, видані на його ім`я; ОСОБА_7 - посвідчення водія, видане на його ім`я.

Контроль за виконанням рішення суду покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя