Провадження № 1-кс/0203/1154/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002403, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, українця, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи наступне.
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 , тобто на протиправне перешкоджання останньому обирати за своєю волею місце знаходження та вільно пересуватись, в період часу з 29 жовтня 2019 року по 31жовтня 2019 року утримуючи потерпілого в приміщенні вищевказаної квартири, де останній знаходитись не бажав, та який не мав змоги вільно залишити, спричиняючи страждання до нього, та з огляду на заборону ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , без їх дозволу покидати приміщення квартири, незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_8 , тобто протиправно перешкодили останньому обирати за своєю волею місцезнаходження та вільно пересуватись.

За даним фактом 31 жовтня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002403 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
31 жовтня 2019 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання: 16 годин 04 хвилин, про що складено відповідний протокол.

01 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

У ході розслідування кримінального провадження зібрано матеріали, що дають підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та в подальшому застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з наведених у ньому підстав, підтвердили наявність зазначених слідчим ризиків тим, що підозрюваний скоїв злочин середньої тяжкості та, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, враховуючи тяжкість міри покарання за скоєний злочин, існує реальна загроза переховування підозрюваного від слідства та суду, оскільки в нього немає міцних соціальних зав`язків, не одружений та немає постійного місця роботи та законних джерел доходів.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні зазначили про відсутність обґрунтованої підозри, відсутність ризиків переховування від слідства, наголошуючи на обставини перебування потерпілого в квартирі разом з ОСОБА_5 та його братом з власної волі, з підстав побоювання останнього образ та позбавлення його отриманих за продаж квартири коштів племінником ОСОБА_9 , тому просили відмовити в задоволенні клопотання, застосувавши більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Додатково в судовому засіданні підозрюваний пояснив, що на прохання свого брата відвідував потерпілого ОСОБА_8 , який сам перебував у орендованій братом квартирі по АДРЕСА_4 , з метою погодувати і доглянути та він ніколи не бив потерпілого і ніяких ушкоджень не завдавав.
Заслухавши підозрюваного, його захисника, з`ясувавши думку прокурора, слідчого, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, обґрунтовується зібраними доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 31 жовтня 2019 року, який безпосередньо вказав на обставини вчинення відносно нього злочину, місце утримання, осіб які його утримували саме в квартирі на АДРЕСА_4 , звідки його врятували працівники поліції 31 жовтня 2019 року та де провели одночасно обшук і затримали осіб, які його там утримували; протоколом обшуку квартири по АДРЕСА_3 від 31 жовтня 2019 року; протоколами затримання ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , як осіб, що підозрюються у вчиненні злочину від 31 жовтня 2019 року; медичною довідкою, виданою черговим лікарем КЗ «Міська клінічна лікарня №16» ДМР 31 жовтня 2019 року про наявність у ОСОБА_8 забою м`яких тканин; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 31 жовтня 2019 року; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Отже, належить дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, за якою передбачено покарання в тому числі до позбавлення волі строком до 5 років.
Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вважаю доведеними наданими суду поясненнями, а також наданими до клопотання додатками, наявність ризиків у вигляді незаконного впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачені положеннями ст. 177 КПК України. Однак, зважаючи на те, що підозрюваний раніше не судимий, то ризики вчинення іншого кримінального правопорушення в судовому засіданні не знайшов підтвердження доказами.
Крім того, санкція ч.2 ст. 146 КК України передбачає покарання від обмеження волі строком до 5 років до позбавлення волі на такий самий строк, тоді як згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Таким чином, досудовим розслідуванням не встановлені обставини, які свідчать, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 . Матеріали кримінального провадження та клопотання також не містять таких даних, а єдиною підставою для цього зазначена тяжкість вчиненого та відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та сталого джерела доходів.
Отже, з врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та враховуючи наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, те, що останній раніше не судимий, кримінальних правопорушень не скоював, а також приймаючи до уваги, що досудовим розслідуванням не проведені ряд необхідних процесуальних дій, не допитані всі свідки, не встановлені всі причетні до кримінального правопорушення особи, їх участь і роль кожного у вчиненому, слідчий суддя вважає доцільним обрати щодо підозрюваного, передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, що за висновками суду забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Зважаючи на те, що згідно протоколу затримання особи від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_5 затримано 31 жовтня 2019 року о 16 год. 04 хв., обставини чого останній підтвердив у судовому засіданні, то датою закінчення дії ухвали слід вважати 29 грудня 2019 року о 16 год 04 хв.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002403, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1.прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду у визначений час залежно від стадії кримінального провадження;
2.не відлучатися з місця проживання ( АДРЕСА_2 ) без дозволу слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження;
3.повністю утриматись від спілкування із потерпілим ОСОБА_8 .
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати своє житло, а саме: будинок АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Визначити строк дії ухвали до 16 год. 04 хв. 29 грудня 2019 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1