Справа № 205/6285/18
Провадження № 1-кп/204/317/19
У Х В А Л А

13 серпня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000161 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , яку підтримав захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про скасування арешту, накладений на її автомобіль «Міцубіші Аутлендер» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та повернення їй закордонного паспорту. В обґрунтування клопотання вказала, що під час досудового слідства ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2018 року на її квартиру та автомобіль було накладено арешт. На час ухвалення цього рішення до неї не було заявлено цивільного позову, санкція інкримінованих їй статей не передбачає конфіскацію майна. Під час судового розгляду Дніпропетровська міська рада заявила позов на суму 488524 грн. 77 коп. Враховуючи, що арешт на майно може бути накладений в межах позовних вимог, а вони чітко визначені в конкретній сумі, тому просить скасувати арешт, накладений на її автомобіль «Міцубіші Аутлендер» 2008 року випуску. Крім цього, під час досудового слідства, при обранні їй запобіжного заходу у вигляді застави, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду від 29.08.2018 року у неї було відібрано закордонний паспорт. Враховуючи, що вона не обмежена судом в межах територіального пересування, а отже має право на відпочинок із сім`єю за кордоном, просить повернути їй закордонний паспорт.
Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання в частині скасування арешту на автомобіль, та просив в задоволенні клопотання в цій частині відмовити. Щодо повернення обвинуваченій закордонного паспорту не заперечував.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з позбавленням права на відчуження, розпорядження ним, а саме на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Накладено арешт на майно з позбавленням права на відчуження, розпорядження ним, а саме на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER JMBXNCU2W8U000350, номерний знак НОМЕР_1 .
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України , у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Частиною 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до ч. 10 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2018 року, арешт був накладений з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 на суму 488524 грн. 77 коп.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З системного аналізу норм кримінального процесуального Кодексу можна зробити висновок, що на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.
Підстави, наведені в клопотанні про скасування арешту майна є недостатніми та не дають можливості встановити, що арешт на зазначений вище автомобіль накладений необґрунтовано або потреба в подальшому накладенні арешту відпала, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для скасування арешту майна.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадження на теперішній час не завершений, а власником майна не доведено, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, суд дійшов висновку, що підстави для скасування арешту відсутні, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосовано відповідно до вимог КПК України.
Тими більш, ОСОБА_6 не позбавлена можливості володіти та користуватися зазначеним майном, а обмеження можливості розпоряджатися ним носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження. Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
З урахуванням викладеного, в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного на автомобіль слід відмовити.
Що стосується клопотання в частині повернення їй закордонного паспорту, то слід зазначити наступне.
Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, зокрема: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Частиною 7 ст. 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятої та шостої цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 36 820 грн. та покладено на ОСОБА_6 на строк п`ятдесят чотири доби, тобто то 16 год. 30 хвл. 19 жовтня 2018 року обов`язки, зокрема: здати на зберігання до ГУ ДМС у Дніпропетровській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
На теперішній час закінчився строк, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, тому ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у ОСОБА_6 закордонний паспорт не вилучався, а доказів того, що ОСОБА_6 було здано на зберігання до ГУ ДМС у Дніпропетровській області паспорт для виїзду за кордон, а також доказів отримання такого паспорту, як й не повідомлення причин неможливості його отримання безпосередньо в органі, якому він мав бути переданий, суду не надано, тому суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного на автомобіль та про повернення закордонного паспорту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1