КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3310/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.12.2017 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на блок соціально-побутового обслуговування, що є двоповерховою будівлею з підвалом та надбудовою, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами:

-№ 00, присвоєно нежитловій будівлі БСПО (літера А), загальною площею: 1382 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_6 ;

-№ 000, присвоєно нежитловій будівлі (прибудова до житлового будинку), загальною площею: 1379,5 м2, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої являється ОСОБА_10 ;

-№ 000 присвоєно нежилому приміщені (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 351), загальною площею: 160,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_11

-№ 31707210 присвоєно нежилому приміщені (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 351), загальною площею: 160,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ФОП ОСОБА_12 , із позбавленням права на відчуження та розпорядження цим майном.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.12.2017 року в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в цій частині відмовити.

В обґрунтування пропущення строку на апеляційне оскарження представник зазначає, що клопотання слідчого було розглянуте слідчим суддею без повідомлення власника майна або його представника, про існування такого судового рішення стало відомо 15.05.2019 року під час допиту ОСОБА_6 в якості свідка. А копію оскаржуваної ухвали було отримано останнім за його клопотанням у той же день, 15.05.2019 року.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що під час ухвалення рішення слідчим суддею не було взято до уваги, що слідчим у клопотанні не було наведено жодних об`єктивних даних на підтвердження своїх доводів.

Зокрема, представник вказує на те, що майно, яке належить ОСОБА_6 набуте останнім на підставі Іпотечного договору (з майновим поручителем), укладеним з іпотекодавцем ТОВ «СЛ Девелопмент Київ» від 09.06.2016 року, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом і зареєстровано в реєстрі у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, тому останній є добросовісним набувачем в розумінні положень ст.ст. 330, 388 ЦПК України.

Крім того, представник вказує на те, що накладення арешту на майно перешкоджає передачі його у власність ТОВ «Бастер Хаус», як внеску до статутного капіталу відповідно до рішення загальних зборів вказаного товариства. На думку апелянта, в ухвалі слідчого судді відсутні будь-які посилання на підстави, передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна чи його представника в судовому засіданні. Копію оскаржуваної ухвали, як зазначає представник було отримано 15.05.2019 року. Апеляційну скаргу було подано 18.05.2019 року засобами поштового зв`язку, тобто вона є поданою в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001343, внесеному до ЄРДР від 12.09.2017 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, з метою припинення попередження збитків, що можуть бути заподіяні власникам нерухомого майна діями, щодо продажу приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Органом досудового розслідування зазначено, що невстановлені особи, скориставшись тим, що нежитлова будівля БСПО, що за адресою, м. Київ, вул. Кадетський Гай, 3, протягом тривалого часу в експлуатацію не введена, надали до органів реєстрації нерухомого майна підроблені документи, тому, з метою збереження речових доказів та недопущення подвійної реєстрації права власності на вказане нежиле приміщення, попередження збитків, що можуть бути заподіяні дійсним власникам нерухомого майна діями щодо продажу приміщення, розташованого за адресою, АДРЕСА_1 , виникла необхідність у накладенні арешту на це майно.

29.11.2017 року слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: блок соціально-побутового обслуговування, що є двоповерховою будівлею з підвалом та надбудовою, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами:

-№ 00, присвоєно нежитловій будівлі БСПО (літера А), загальною площею: 1382 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_6 ;

-№ 000, присвоєно нежитловій будівлі (прибудова до житлового будинку), загальною площею: 1379,5 м2, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої являється ОСОБА_10 ;

-№ 000 присвоєно нежилому приміщені (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 351), загальною площею: 160,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_11

-№ 31707210 присвоєно нежилому приміщені (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 351), загальною площею: 160,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ФОП ОСОБА_12 , із позбавленням права на відчуження та розпорядження цим майном.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.12.2017 року клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, додані до клопотання, вислухав пояснення слідчого ОСОБА_13 та прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки в даному кримінальному провадженні вищевказане майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть свідчити про факт вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Вказане свідчить, всупереч доводам апелянта, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_6 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності правової підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно та відсутності причетності даного майна до кримінального правопорушення.
Отже, на думку колегії суддів, арешт вищевказаного майна є співрозмірний з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, де слідчим суддею і будуть ретельно перевірені їх доводи та надана оцінка матеріалам, долученим до клопотання.
Викладені у апеляційній скарзі представника доводи в частині порушення слідчим суддею при розгляді клопотання норм кримінального процесуального закону України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя суду першої інстанції правомірно наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на блок соціально-побутового обслуговування, що є двоповерховою будівлею з підвалом та надбудовою, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами:

-№ 00, присвоєно нежитловій будівлі БСПО (літера А), загальною площею: 1382 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_6 ;

-№ 000, присвоєно нежитловій будівлі (прибудова до житлового будинку), загальною площею: 1379,5 м2, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої являється ОСОБА_10 ;

-№ 000 присвоєно нежилому приміщені (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 351), загальною площею: 160,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_11

-№ 31707210 присвоєно нежилому приміщені (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 351), загальною площею: 160,8м2, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ФОП ОСОБА_12 , із позбавленням права на відчуження та розпорядження цим майном, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4