ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/568/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/673/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 за апеляційною скаргою прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Олександрівка, Херсонської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України та призначено на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання три роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком три роки. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, згідно п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи, проживання. Вирішено питання про судові витрати за проведення експертиз та долю речових доказів: корпус дзеркала заднього виду та саме дзеркало, автомобіль MERCEDES BENS» моделі «С220» реєстраційний номер НОМЕР_1 та його реєстраційний документ та поліс страхування передано ОСОБА_7 , диск формату DVD-R залишено в матеріалах кримінального провадження.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 11.02.2019 року о 00:52 годині в смт. Велика Олександрівка, Великоолександрівського району Херсонської області в порушення вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES BENS» моделі «С220» реєстраційний номер НОМЕР_1 , від перехрестя вулиць Братська та Заводська, по вулиці Заводська, в напрямку вулиці Запорізька, у районі будівлі Територіального сервісного центру МВС в Херсонській області № 6542; в порушення вимог п. 2.3., п. 10.5., п. 12.1., п. 12.2. та 12.3. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась та здійснив виїзд автомобіля на зустрічну сторону проїзної частини, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_10 (згідно висновку судово-медичної експертизи № 3 від 27.03.2019 року) отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Крім цього, після того, як 11.02.2019 року близько 00:52 години в смт.Велика Олександрівка, Великоолександрівського району, Херсонської області ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES BENS» моделі «С220» реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який після наїзду автомобіля залишився лежати на проїзній частині вул. Заводська без свідомості - поставив потерпілого ОСОБА_10 в небезпечний для життя стан, внаслідок якого потерпілий був позбавлений можливості вжити заходи для самозбереження і усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки, ОСОБА_7 умисно не вжив заходів для надання домедичної допомоги потерпілому ОСОБА_10 , виклику бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб і не відправив потерпілого до лікувального закладу, хоча повинен і мав об`єктивну можливість це зробити Натомість зник з місця ДТП, знехтувавши таким чином вимогами п. 2.10. (а,г) Правил дорожнього руху України.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.135 КК України (завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, якщо той, хто залишив без допомоги,сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан), ч.1 ст.286 КК України ( порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження).
Прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.135, ч.1 ст.286 КК України вважає вирок таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування вимог посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України передав речові докази по справі, а саме автомобіль марки «MERCEDES BENS» моделі «С220» реєстраційний номер НОМЕР_1 , його реєстраційний документ та поліс страхування, корпус дзеркала заднього виду та саме дзеркало ОСОБА_7 , однак ОСОБА_7 не є власником вказаних речей, оскільки власником являється UAB «SINESTRA», адреса Kaunas, Uznerio G. 52В. Крім того, вказує, що судом не визначено долю речових доказів - пари чоловічих чоботів, які було вилучено в ході огляду предмета від 13.02.2019 року. В мотивування вимог, на підставі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» прокурор вказує на те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не враховано, що незважаючи на визнання вини обвинуваченим після скоєння ДТП, останній залишив місце пригоди, через певний проміжок часу повернувся на місце скоєння пригоди, однак не зупинився для надання допомоги потерпілому та залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що ДТП обвинувачений скоїв перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що хоча за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, однак поряд з цим вчинив злочини, які відносяться до категорії середньої тяжкості, ніде офіційно не працює, утриманців не має, а тому прокурор вважає, що вказані порушення кримінального процесуального закону перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з призначення обвинуваченому більш суворого покарання. Просить вирок Великоолександрівського районного суду від 31.05.2019 року скасувати в частині призначеного покарання та рішення щодо речових доказів, постановити новий вирок, за яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України - 6 місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; за ч.1 ст.135 КК України - 1 рік обмеження волі, згідно ст.70 КК України - 1 рік обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Речові докази по справі - автомобіль марки «MERCEDES BENS» моделі «С220» реєстраційний номер НОМЕР_1 , його реєстраційний документ та поліс страхування, корпус дзеркала заднього виду та саме дзеркало, пара чоловічих чобіт - повернути власникам.
Потерпілим ОСОБА_10 подано до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора з посиланням на те, що ОСОБА_7 відшкодовує йому заподіяну шкоду, завдану ДТП, неодноразово та особисто вибачався за скоєний злочин перед ним та його близькими. Вважає, що ОСОБА_7 усвідомив тяжкість вчиненого правопорушення, став на шлях виправлення та не потребує ізоляції від суспільства. Просить вирок суду від 31.05.2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Вислухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили апеляційні вимоги прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.4 ст. 409 КПК України - підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 413 КПК України - неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення ухвалюється іменем України, завдяки чому воно сприймається як воля держави, а вирок, зокрема, визнається засудженим як правова оцінка державою його діяння.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 135 КК України, за ч. 1 ст. 286 КК України та, за які він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, висновки суду є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, у своїй сукупності з письмовими доказами, про що у вироку наведено докладні мотиви у відповідності до ст. 374 КПК України.
На думку суду апеляційної інстанції покарання призначене ОСОБА_7 за своїм видом та розміром, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що суд першої інстанції з наведенням достатніх мотивів та посиланням на норми закону обґрунтував своє рішення щодо призначення покарання, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги прокурора в апеляційній скарзі щодо зміни вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, що покарання є занадто м`яким, недостатнім для виправлення обвинуваченого, оскільки такі вимоги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження та не узгоджуються з матеріалами справи.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разів інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
За змістом ст. 50 КК України - покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів. Відповідно до ст.65 КК України - суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання, судом першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, роз`яснень чинного законодавства «Про практику призначення судами кримінального покарання», додержано принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначеного ОСОБА_7 , враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, думку потерпілого, у відповідності до ст.23 ЦК України з дотриманням принципу розумності, виваженості та справедливості, обрано додаткове покарання у позбавленні права керування транспортним засобом.
Таким чином, колегія суддів визнає, що висновки суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства із застосуванням положень ст.75, ст. 76 КК України та звільнено його від призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком) є обґрунтованими та правильним.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про зміну вироку в частині вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні та доходить висновку, який є відмінним від висновків суду першої інстанції щодо долі речових доказів.
Колегія суддів враховує, що відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України - увалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
За правовими приписами ч.9 ст.100 КПК України - питання про долю речових доказів вирішує суд під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім випадків, коли вони повертаються власнику (законному володільцю).
Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення повертаються власнику (законному володільцю. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21.06.2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи».
Враховуючи, що власником (законним володільцем) автомобіля марки «MERCEDES BENS» моделі «С220» реєстраційний номер НОМЕР_1 , його реєстраційного документу та полісу страхування, корпусу дзеркала заднього виду та дзеркала є UAB «SINESTRA», адреса Kaunas, Uznerio G. 52В, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність повернення речових доказів ОСОБА_7 .
Таким чином, апеляційну вимогу прокурора про зміну вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо долі речових доказів слід задовольнити, інших істотних порушень, які б тягнули за собою безумовне скасування вироку суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити в частині вирішення щодо долі речових доказів, а саме вказати в резолютивній частині вироку: речові докази по справі - автомобіль марки «MERCEDES BENS» моделі «С220» реєстраційний номер НОМЕР_1 , його реєстраційний документ та поліс страхування, корпус дзеркала заднього виду та саме дзеркало, пару чоловічих чобіт - повернути власникам.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2