№1-кп/755/1475/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007594 від 11.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно різноробочим на будівництві, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні батька-інваліда 1-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.09.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. ч. 1, 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 10.09.2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебував біля будинку № 276 по бул. Верховної Ради в м. Києві та в цей же час, під однією із лавочок, на землі, знайшов шприц, всередині якого, знаходилась речовина коричневого кольору і будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, припустив, що у знайденому ним шприцу знаходиться наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований та в нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, безоплатне, незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичної речовини, обіг якої заборонено - опію ацетильованого.Продовжуючи задумане, ОСОБА_3 підняв з-під лавки із землі знайдений ним шприц, всередині якого, знаходилась речовина коричневого кольору та роздивившись його вміст, впевнився, що дійсно, у ньому міститься наркотичний засіб, обіг якої заборонено - опій ацетильований, тим самим вчинивши безоплатне його незаконне придбання для подальшого власного вживання, помістив його до своєї наплічної сумки чорного кольору та став незаконно зберігати його при собі.Того ж дня, 10.09.2019 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, працівниками поліції о/у ВКП Дніпровського ГУ НП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та о/у ВКП Дніпровського ГУ НП в м. Києві капітаном поліції ОСОБА_6 , за адресою: м. Київ, бул. Верховної Ради, 186, було зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб. У подальшому, у період часу, з 18 години 36 хвилин до 18 години 39 хвилин, під час проведення огляду місця події, ОСОБА_3 у присутності двох понятих, на вимогу працівників поліції, добровільно дістав зі своєї наплічної сумки чорного кольору та видав працівникам поліції шприц, всередині якого, знаходилась речовина коричневого кольору, обіг якої заборонено - опій ацетильований, після чого, слідчий його вилучив.
Згідно з висновком експерта №11-2/5611 від 27.09.2019 року: 1. В наданій на дослідження рідина коричневого кольору, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено. 2. В наданій на дослідження рідина коричневого кольору, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в рідині, в перерахунку на суху речовину, становить 0,314 г.

Опій ацетильований, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1298 від 2 грудня 2009 року), «Список № 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 10 вересня 2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, знаходився біля будинку № 27-Б, що по бул. Верховної Ради в м. Києві та під лавочкою, на землі знайшов шприц з опієм ацетильованим, який поклав до своєї сумки та почав зберігати для власного вживання без мети збуту, оскільки розумів, що це наркотик. У подальшому, того ж дня, майже відразу, його затримали працівники поліції, яким він добровільно видав шприц з наркотичною речовиною опієм ацетильованим. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде і тому, прохав суворо його не карати та не позбавляти волі. Крім того, зазначив, що на даний час пройшов лікування від наркоманії, майже два місяці наркотичні засоби взагалі не вживає, допомагає мамі та здійснює догляд за інвалідом I групи своїм батьком.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: висновку експерта № 11-2/5611 від 27.09.2019 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 27.09.2019 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно і тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, перебуває на обліку в даному управлінні, як особа, що здійснює догляд за інвалідом 1-ої групи особи похилого віку батька ОСОБА_7 , у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та те, що здійснює догляд за інвалідом 1-ої групи особи похилого віку (відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, здійснює догляд за інвалідом 1-ої групи батьком, жалкує про вчинене), наявності пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

За вимогами ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами призначення покарань за сукупністю злочинів.
Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 754/2749/17 та від 10 липня 2018 року у справі № 545/3663/16-к, самостійне виконання вироків є обов`язковим не лише у разі, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, що належить відбувати реально, а й у разі, коли особа звільняється від відбування покарання з випробуванням.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 10 вересня 2019 року, тобто до ухвалення вироку Дніпровського районного суду м. києві від 25 вересня 2019 року, за яким обвинувачений ОСОБА_3 засуджений за ч. ч. 1, 2 ст. 309 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки зі звільненням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Оскільки, за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 призначено покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням, тому, при визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, даний вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає самостійному виконанню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № 11-2/5611 від 27.09.2019 року в розмірі 942 гривні 0 копійок.

Речовий доказ у справі, а саме: медичний шприц, ємністю 5 мл з особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,314 г, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: