У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, клопотання слідчого ОСОБА_5 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, приватного підприємця, раніше не судимого, одруженого, підозрюваного у кримінальному провадженні №0000275 від 26.10.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні №0000275 від 26.10.2018 року.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2018 року працівниками управління протидії наркозлочиності ГУНП в Закарпатській області в межах ОРС проведено контроль за вчиненням злочину - оперативну закупку наркотичної речовини "макова солома" в громадянина ОСОБА_7 в кількості приблизно 10 кілограмів. Згідно висновку експерта №6/616 від 12.11.2018 надана на експертизу речовина рослинного походження світло-коричневого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - маковою соломою загальною масою 9414,9974 г. 06 червня 2019 року у даному кримінальному провадженні змінено кваліфікацію із ч.3 ст.307 КК України на ч.3 ст.309 КК України.

Крім того, органом досудового розслідуванням встановлено, що 05 червня 2019 року близько в період часу із 16 години 50 хвилин по 17 годину 07 хвилин, на підставі заяви дозволу володільця автомобіля марки Ауді А6, із реєстраційним номерним знаком Угорської Республіки НОМЕР_1 - ОСОБА_7 , було проведено огляд вказаного автомобіля, в ході проведення якого, в салоні вказаного автомобіля, на задньому лівому покритті позаду водійського сидіння, було виявлено та вилучено наркотичну речовину макову солому вагою біля 4 кілограмів, та пластикову пляшку об`ємом 2 літри, заповнену концентратом макової соломи, яку ОСОБА_7 , перевозив на керованому ним автомобілі до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції. Вказану наркотичну речовину ОСОБА_7 придбав у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, яку в подальшому зберігав без мети збуту до виявлення та вилучення працівниками поліції. Такими своїми умисними діями, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, в особливо великих розмірах, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 309 КК України. 05.06.2019 о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , відповідно до ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, та в подальшому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання про тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що 06.06.2019 стороною обвинувачення, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.309 КК України. Зауважує, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_7 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в подальшому змінено підозру на ч. 3 ст. 307 КК України. Зазначає, що злочин передбачений ч.3 ст. 307 КК України є умисним особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, стверджує, що під час досудового розслідування важливим також є і захист потерпілих та свідків. Зауважує, що ця підстава гостро існує саме на цій, стадії провадження, оскільки слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи, що підозрюваний ніде не працює, що дає підстави вважати що він може вчинити інший умисний злочин, а також ту обставину, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, може вчинити новий злочин або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, може незаконно впливати на свідків, чи інших осіб, які причетні до злочину, та які наданий час досудовим розслідуванням не встановлені, тому в орган досудового розслідування стверджує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам, слідчий просить задовольнити подане клопотання.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали з підстав, наведених у клопотанні, та просили його задовольнити. Зазначають, що є достатньо підстав вважати, що підозрюваний буде продовжувати злочинну діяльність. Окрім того, в судовому засідання подав письмові доповнення до клопотання, в яких зазначив, що на даний час виникли нові обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу тому є необхідність у доповненні клопотання. Так, зауважує, що 08.06.2019, у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 279 КПК України стосовно ОСОБА_7 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням нових обставин. За таких обставин, стверджує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а саме, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів та психотропної речовини, а також незаконний збут наркотичних засобів та психотропної речовини, в особливо великих розмірах. Підставою для зміни підозри із ч.3 ст.309 на ч.3 ст.307 КК України є отримання у кримінальному провадженні додаткових фактичних даних про вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення та його наслідки, що вказують на інший склад кримінального правопорушення.Окрім цього, зауважує прокурор, є необхідність доповнення і того, що на даний час ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. З ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому існують і додаткові ризики того, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки, буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, а також особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на свідків в тому числі і на осіб які було залучено до проведення контролю за вчиненням злочину з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань.
Захисник та підозрюваний, кожен зокрема, повністю заперечили проти задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають підозру за вказаною кваліфікацією не обґрунтованою, яка ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення. Захисник надав письмові заперечення, у яких зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , є невиправдано суворим, оскільки надані стороною обвинувачення докази не доводять обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри; стороною обвинувачення не наведено достатніх підстав, які б свідчили, що існує хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та недоведено, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу. В судовому засідання захисником надано документи, які підтверджують, що ОСОБА_7 займається підприємницькою діяльністю та має сім`ю.
Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.
Судом встановлено, що, 05 червня 2019 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07 червня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, проте, до матеріалів клопотання не додано перекладу на угорську мову, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено, оскільки підозрюваний українською мовою не володіє, з метою забезпечення підозрюваному права на захист та надання часу ознайомитися у встановленому законом порядку із матеріалами клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та для вручення повідомлення про підозру в перекладі на мову, якою володіє підозрюваний.

08.06.2019, у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 279 КПК України стосовно ОСОБА_7 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої 06.06.2019 підозри з викладенням нових обставин, а саме, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів та психотропної речовини, а також незаконний збут наркотичних засобів та психотропної речовини, в особливо великих розмірах, яке було вручено підозрюваному з перекладом на угорську мову 10.06.2019 року.
Кримінальне провадження за виявленими фактами зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26.10..2018 №0000275 з правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 309 та з подальшою зміною правової кваліфікації на ч.3 ст. 307 КК України.
07.06.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309, та 08.06.2019 йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_7 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: - протоколом огляду автомобіля марки Ауді А6 від 05.06.2019; показами свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; висновком судово - хімічної експертизи; іншими матеріалами кримінального провадження, які оглянуті в судовому засіданні, зокрема щодо здійснення контролю за вчиненням злочину щодо проведення негласних слідчих розшукових дій, які на даний момент розсекречені, та виготовлення копій яких заборонено.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
В силу ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчим суддею при розгляді даного клопотання враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Виконуючи вимоги законодавства, з врахуванням обставин, наведених у ст.178 КПК України, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.
Разом з цим, обґрунтованість підозри не констатує беззаперечного факту доведеності винуватості особи, а лише вказує на достатність інформації для її існування.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Наявність ризику, передбаченого п. 1 та п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, про який зазначають слідчий та прокурори, слідчий суддя вважає доведеними з підстав, наведених у клопотанні.
Так,ризик щодо можливості підозрюваного впливати на свідків в даному провадженні на даній стадії кримінального провадження існує на високому рівні, оскільки триває досудове розслідування, зважаючи на характер повідомленої підозри та обставини справи слідчий суддя вважає слушними доводи прокурора, що ще не встановлені всі причетні особи до злочину та свідки в даному провадженні, і на даній стадії провадження є великий ризик такого впливу на свідків та інших осіб, причетних до злочинно діяльності.
Також на даній стадії кримінального провадження на високому рівні існує ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки в силу повідомленої підозри та характеру підозри підозрюваний може вчиняти дії, спрямовані на уникнення відповідальності, яка йому загрожує, якщо його вину буде доведено.
Існування інших ризиків, про які зазначають слідчий та прокурор в судовому засіданні не доведено та посилання на такі ризики, зокрема, передбачені п.п 2,4,5 ч. 1 ст 177 КПК України, є безпідставним.
Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики, вважаю, що стороною обвинувачення жодним доказом не доведено такі ризики та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того в судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_7 має постійне місце проживання за АДРЕСА_1 , займається підприємницькою діяльністю має сім`ю, що свідчить про стійкість його соціальних зв`язків.
При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_7 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.
З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється громадянин України ОСОБА_7 , наслідків, які настали внаслідок злочину, та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.
При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого проживання цілодобово, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України, та із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати відносно громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання - АДРЕСА_1
Покласти на ОСОБА_7 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.
Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу - до 01 серпня 2019 року включно.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 01 серпня 2019 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.

Ухвалу для негайного виконання надіслати в орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1