В И Р О К
Іменем України
17.07.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
із участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000802 від 22.11.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Жмеринка Вінницької області, мешканки АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючої у відділі соціального захисту населення Вороновицької селищної ради фахівцем з соціальної роботи, не одруженої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
11.11.2017 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в м.Жмеринка по вул. Київській поряд із КУ "Жмеринська ЦРЛ", з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з жіночої сумки, належної ОСОБА_8 , викрала картку для виплат "ПриватБанку" № НОМЕР_1 , що належала останній. Наступного дня, а саме 12.11.2017 року о 06 годині 19 хвилин та о 06 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , з банкомату, розташованого по вул. Київській, 288, в м.Жмеринка, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, знаючи PIN-код банківської карти ОСОБА_8 , послідовно здійснила зняття із банківської карти останньої грошові кошти в сумі 1000 грн. та 200 грн. відповідно, залишивши на рахунку банківської карти грошові кошти в сумі 1000 грн. для зняття їх наступного разу. Продовжуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи їх протиправність, наступного дня, а саме 13.11.2017 року о 06 годині 46 хвилин ОСОБА_6 , знову з банкомату, розташованого по вул. Київській, 288, в м. Жмеринка, здійснила зняття із банківської карти ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 1000 грн. Отриманими у вказаний спосіб грошима ОСОБА_6 розпорядилась згодом на власний розсуд, заподіявши вказаними діями ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 2200 грн.
Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винуватою себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю. Пояснила, що в листопаді 2017 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ "Жмеринська ЦРЛ", де познайомилась з іншою пацієнткою закладу ОСОБА_8 11.11.2017 року остання попросила поїхати разом з нею до міста аби допомогти їй зняти гроші з її банківської картки, в процесі чого їй став відомий PIN-код банківської картки ОСОБА_8 . Після зняття грошей потерпіла придбала собі з розпродажу деякий одяг та взуття, а також телефон, потім вони разом поверталися до лікарні. Дорогою потерпіла у магазині неподалік лікарні, куди зайшли випити вина, забула свою сумку. Скориставшись цим, вона, обвинувачена, витягнула із сумки потерпілої її банківську картку. Наступного дня з банківської картки ОСОБА_8 у банкоматі, що неподалік Жмеринської ЦРЛ, вона двічі знімала гроші, які привласнила собі, а також наступного за цим днем у тому ж банкомати одноразово зняла з картки потерпілої решту коштів, що залишались на її рахунку. Після цього банківську картку потерпілої вона поклала до тубмочки останньої в її палаті, а гроші, якими заволоділа без відома та без згоди ОСОБА_8 , згодом витратила на свої потреби. Протиправність власних дій усвідомлювала, із загальною сумою таємно викрадених нею у потерпілої коштів погодилась. У вчиненому щиро розкаялася, запевнивши, що не надалі вчинятиме таких суспільно небезпечних дій. Просила її суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_8 за належним викликом в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши телефонограму, за змістом якої просила судовий розгляд проводити без її участі, вказавши, що завдана їй матеріальна шкода не відшкодована, цивільний позов заявляти не буде, приймати участь в судових дебатах не бажає, щодо міри покарання покладалась на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинуваченою заявлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин; її позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення належить до злочинів середньої тяжкості; обвинувачена не має будь-яких фізичних чи психічних вад, обставини кримінального провадження нею визнані добровільно та ніким з учасників не заперечені.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачена ОСОБА_6 умисно вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 є громадянином України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася; на обліку у лікаря нарколога не знаходилась; перебуваючи на обліку лікаря-психіатра, психічних розладів за наявними ознаками не має, зокрема, згідно висновків амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 05.04.2018 року встановлено її можливість та здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними; за попереднім місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дочку, офіційно працевлаштована, маючи певний особистий дохід (а.с.77-89).
Ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_6 щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, а також наявність на її утриманні неповнолітньої дитини слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського міськрайонного відділу з питань пробації, складеної 20.03.2019 року, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченої ОСОБА_6 визначають середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства; виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства (без позбавлення, обмеження волі на певний строк або арешту) є можливим за умови здійснення нагляду за її поведінкою (а.с.69-72).
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості, враховуючи особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують її покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нових правопорушень є необхідним та достатнім призначення їй покарання у виді позбавлення волі, визнаючи недостатнім застосування передбачених санкцією вказаної частини статті закону про кримінальну відповідальність менш суворих покарань у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, а також з огляду на неможливість застосування арешту до ОСОБА_6 , яка має дитину віком до семи років, водночас не вбачаючи підстав для застосування щодо обвинуваченої вимог ст.69 КК України, що є правом, а не обов`язком суду, та вимог ст.69-1 КК України у зв`язку з тим, що завдана шкода нею наразі не відшкодована.
Одночасно, приймаючи до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості, та з урахуванням позитивних відомостей щодо особи ОСОБА_6 , враховуючи обставини, що пом`якшують її покарання, за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, а також з огляду на позицію потерпілої, яка не вимагала суворого покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 без відбування покарання шляхом звільнення її від відбування покарання з випробуванням із покладенням на неї певних обов`язків на період іспитового строку.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Про обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили клопотань не надійшло.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватою та призначити їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1