У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

19 липня 2019 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 24.01.2018 року у кримінальному провадженні № 0000079,

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначено покарання у виді арешту на 6 місяців з позбавленнями права обіймати посади представника влади строком на 2 роки.

На вирок суду, захисник подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам закону.

Згідно положень ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається ВИМОГИ особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді першої інстанції, або докази, які не подавались суду першої інстанції, то в ній зазначаються причини цього.

В мотивувальній частині апеляційної скарги, захисник зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Однак, в прохальній частині апеляційної скарги, захисник, просить вирок суду скасувати. Та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_3 за ч.1 ст.368 КК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та за відсутністю кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 .

Між тим, у відповідності до положень ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, не наділений правом ухвалення виправдувального вироку, так як це не передбачено ст.420 КПК України.

Згідно положень ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Висунувши вимогу про ухвалення іншого рішення ніж прийняв суд першої інстанції, апелянт не зазначає які саме докази має дослідити суд другої інстанції.

Між тим, у відповідності до вимог ст..23 КПК України, суд апеляційної інстанції не може дати іншу оцінку доказами, які дав суд першої інстанції не дослідивши їх безпосередньо.

У відповідності до вимог ч.1 ст.399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.399 КПК України суддя,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Любомльського районного суду від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху.

Надати апелянту п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватися з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1