Справа № 0425/880/2012
Провадження № 1/188/1/2019
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судці ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю - прокурора ОСОБА_3

- захисника ОСОБА_4

розглянувши кримінальну справу про обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні злочинів , передбачених ч. 2 , ч. З ст. 191та ч. 1 ст. 364 КК України ;

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться вищевказана кримінальна справа.

В ході судового розгляду справи обвинувачена звернулася до суду з письмовим клопотання про роз"яснення суті обвинувачення .

На обгрутнування даного клопотання зазначає про наступне ( мовою оригіналу ).

У провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальна справа № 13109007 за обвинуваченням мене в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 і ч.3 ст191, ч.1 ст.364 КК України.

З метою припинення порушення її права на захист і попередження прийняття судом неправосудного рішення у справі вважає за необхідне заявити наступне клопотання.

Як випливає з винесеної 1 червня 2012 р. помічником прокурора Покровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 постанови про притягнення як обвинуваченого, ОСОБА_5 , працюючи директором ТОВ «Побут», розташованого по вул.40 років Жовтня в смт Покровське Покровського району Дніпропетровської області, шляхом зловживання своїм службовим становищем скоїла ряд корисливих службових злочинів.

Так, в серпні 2008 р. вона від імені ТОВ «Побут» за усним договором з ОСОБА_7 продала останньому належний зазначеному підприємству трактор ЮМЗ-6 держномер НОМЕР_1 , а отримані за договором гроші в сумі 12000 грн. привласнила. За даним епізодом мої дії кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України.

Повторно, 17 жовтня 2008 року вона від імені ТОВ «Побут» уклала договір купівлі-продажу, за яким продала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 4/25 частини нежитлової будівлі, що належить зазначеному підприємству, а отримані за договором грошові кошти в сумі 22944 грн. привласнила. За даним епізодом її дії кваліфіковані за ч.З ст.191 КК України.

Крім того, згідно з пред`явленим звинуваченням 17 жовтня 2008 р договором купівлі-продажу директор ТОВ «Побут» продала 4/25 частини нежитлової будівлі, що належить зазначеному підприємству третім особам - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за 22944 грн., тоді як фактична ринкова вартість цього майна становить 243992 грн. У зв`язку з цим ОСОБА_5 заподіяла ТОВ «Побут» матеріальну шкоду в розмірі 180 383 грн., в тому числі потерпілим - учасникам товариства (всього 23 особи) матеріальну шкоду відповідно до їхніх часток у підприємстві по 1881,6 грн. кожному, а всього на загальну суму 43277 грн.

Виходячи з постанови директор при укладенні договору купівлі-продажу частини будівлі зловжила своїм службовим становищем, оскільки в порушення положень пункту 4.3 Статуту ТОВ «Побут» не надала в 2008 р. переважне право купівлі частки майна товариства іншим учасникам ТОВ «Побут», і не повідомила їх про намір продажу основних засобів підприємства, а саме: 4/25 частини нежитлової будівлі третім особам.

За даним епізодом мої дії кваліфіковані за ч.І ст.364 КК України.

1. Як випливає із звинувачення, директор ТОВ «Побут» ОСОБА_5 , будучи директором юридичної особи приватного права, органом досудового слідства притягнута до кримінальної відповідальності за ч.2 та ч.З ст.191 КК України за вчинення розкрадання грошових коштів , отриманих нею від продажу основних засобів вказаного товариства.

У той же час в матеріалах кримінальної справи відсутні об`єктивні докази, що підтверджують незаконне вилучення мною з фондів ТОВ «Побут» і протиправне звернення в свою користь основних засобів товариства, або грошей отриманих від їх реалізації, що знайшло своє підтвердження в зв`язку з наступними обставинами.

Такий злочин, як заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем (ч.2 ст.191 КК) характеризується тим, що винний незаконно і безоплатно звертає на свою користь чуже майно, використовуючи для цього службове становище як спосіб такого заволодіння. У зв`язку з цим розкрадання шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем завжди веде до звернення на користь цієї особи чужого майна, чим завдається матеріальна шкода власнику майна. При цьому у випадках, передбачених ст.191 КК України матеріальна шкода може виражатися тільки в реальному (прямому) збитку.

Як випливає з фактичних обставин справи проданий в 2008 р директором ТОВ «Побут»

ОСОБА_5 за 12000 гри. трактор ЮМЗ-6 був списаний у зв`язку з його повною амортизацією і тому не значився на балансі зазначеного підприємства. Готівкові кошти в сумі 22944 гри., отримані від продажу нерухомого майна - 4/25 частини нежитлової будівлі відповідно до прибутковим касовим ордером № 17/01 від 17.10.2008 р були внесені в касу ТОВ «Побут».

Згідно з пунктом 7.1 Статуту ТОВ «Побут» майно товариства складають основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі.

Незважаючи на це ,ні органом досудового слідства, ні судовим експертом не були досліджені бухгалтерські баланси, які є основною формою фінансової звітності будь-якого підприємства.

У зв`язку з цим необхідно констатувати, що документальне оформлення продажу основних засобів ТОВ «Побут» без фактичної їх оплати в обов`язковому порядку порушило б рівність між активною і пасивною частиною балансу зазначеного підприємства. Відповідно всяке безоплатне вилучення та привласнення основних засобів ТОВ «Побут» в обов`язковому порядку повинно було спричинити за собою або недостачу основних засобів, або недостачу коштів отриманих за їх реалізацію.

Тому , якщо стати на позицію органу досудового слідства і виходити з тієї обставини, що вона безоплатно вилучила з фондів цього підприємства і привласнила трактор ЮМЗ-6, який в 2008 р продала за 12000 грн., то на цьому підприємстві в обов`язковому порядку повинна була утворитися нестача основних засобів (трактора). Якщо ж вона не внесла в касу ТОВ «Побут» готівку грошові коштів в сумі 22944 грн., отримані від продажу нерухомого майна - 4/25 частини нежитлової будівлі відповідно до прибутковим касовим ордером № 17/01 від 17.10.2008 р, то в цьому випадку в касі зазначеного підприємства в обов`язковому порядку повинна була утворитися недостача готівкових коштів.

Незважаючи на те, що орган досудового слідства дійшов висновку про те, що основні засоби були вилучені мною з фондів ТОВ «Побут» безоплатно, проте ні органом досудового слідства, ні судовим експертом, ні працівниками Покровської МДШ, які проводили перевірку, не було встановлено на зазначеному підприємстві недостачі основних засобів, або ж готівкових коштів в касі. А оскільки органом досудового слідства не була встановлена недостача на ТОВ «Побут» основних засобів або ж грошових коштів отриманих мною від продажу в 2008 р основних засобів (трактора ЮМЗ-6 і 4/25 частини нежитлової будівлі), у слідства немає жодних правових підстав стверджувати про вчинення розкрадання.

У той же час, як випливає з фактичних обставин, інвентаризація на ТОВ «Побут» була проведена з ініціативи Покровської МДШ під час податкової перевірки на підставі її наказу № 67, про що складено Акт інвентаризації від 21.12.2011 р. Даний Акт інвентар-ризації був підписаний членами інвентаризаційної комісії з числа працівників ТОВ «Побут»: касиром - ОСОБА_10 (Голова комісії), швачкою - ОСОБА_11 , швачкою - Долгих Ё.А. і вишивальницею - ОСОБА_12 (Члени комісії-). Відповідно до Акту інвентаризації недостачі товарно-матеріальних цінностей на ТОВ «Побут» встановлено не було. Однак надалі цей Акт інвентаризації органом досудового слідства без будь-яких пояснень не був долучений до матеріалів кримінальної справи.

Факт проведення інвентаризації на ТОВ «Побут» підтверджується наказом ОСОБА_5 № 67 по ТОВ «Побут» від 21.12.2011 р про проведення інвентаризації, який вказаний в довідці Покровської МДШ від 28.12.2011 року за результатами податкової перевірки серед переліку наданих ОСОБА_5 документів для перевірки (т.4 л.д.38). Цей же наказ № 67 по ТОВ «Побут» від 21.12.2011 р про проведення інвентаризації було вилучено на зазначеному підприємстві слідчим ОСОБА_13 згідно з протоколом виїмки від 17.01.2012 р (т.4 л.д.65-66).

Як випливає з матеріалів кримінальної справи наказ ОСОБА_5 по ТОВ «Побут» № 67 від 21.1.2.2011р про проведення інвентаризації органом досудового слідства за поста-новою від

25.05.2012 р долучений до матеріалів кримінальної справи в якості ре-чового доказу (т.5 а.с.201- 203). А сам Акт інвентаризації від 21.12.2011 р був долучений до ма-теріалів кримінальної справи в якості письмового доказу за моїм клопотанням в судовому засіданні 18 жовтня 2012 року.

У зв`язку з цим слід визнати, що в постанові про притягнення як обвинуваченого, висновки помічника прокурора ОСОБА_6 про вчинення нею розкрадання грошових коштів в сумі 12000 грн. отриманих від продажу трактора ЮМЗ-6 і грошових коштів в сумі 22944 грн. отриманих від продажу 4/25 частини нежитлової будівлі, не основані на матеріалах кримінальної справи і не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Разом з тим, відповідно до норми статті 64 КПК України характер і розмір шкоди, заподіяний злочином, входять до предмету доказування серед інших обставин, а тому інкримінована сума викраденого завжди повинна бути об`єктивно підтвердженої матеріалами справи.

2. Як випливає з постанови, органом досудового слідства в основу обвинувачення покладено висновок про неправомірність укладеного нею 17.10.2008 р договору продажу частини будівлі. Незважаючи на те, що договір купівлі-продажу 4/25 частини будівлі ТОВ «Побут» був укладений нею ще в 2008 р, проте до теперішнього часу цей договір у встановленому законом порядку не був визнаний судом недійсним, а ОСОБА_14 і ОСОБА_9 продовжують користуватися купленою частиною будівлі.

У той же час чинним законодавством щодо самої можливості визнання органами досудового слідства угоди неправомірною, передбачено наступне.

Перш за все, необхідно відзначити, що закон ніколи не містив і не містить такого поняття як укладення угоди шляхом зловживання службовим становищем. Питання, що стосується правомірності укладення угоди і правильності юридичного оформлення господарських операцій в теорії права відноситься до інституту дійсності угод. Отже, при виникненні будь-яких сумнівів щодо правильності юридичного оформлення господарської операції єдиним способом з`ясування цього питання є звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору, яким оформлені відповідні фактичні відносини.

А до тих пір, поки договір, що оформляє фактичні відносини між уклали його особами, дійсний, у органів досудового слідства немає жодних правових підстав стверджувати про його неправомірність. Тому не має юридичного значення і позбавлене правового обгрунтування твердження органу досудового слідства про те, що в основі укладеного мною договору продажу 4/25 частини будівлі ТОВ «Побут» лежить неправомірна угода.

Що стосується порядку залучення суду до з`ясування подібної проблеми, то в цьому питанні у органів досудового слідства не могло бути будь-яких складнощів, так як законодавством, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», передбачено право прокурора при наявності відповідних підстав, звертатися до суду з позовом.

У зв`язку з цим у мене виникає закономірне питання: чому, незважаючи на визнання органом досудового слідства укладеної мною в 2008 р угоди з продажу 4/25 частини будівлі ТОВ «Побут» неправомірною, прокурор до теперішнього часу не звернувся до суду з відповідним позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним? Виходячи зі сказаного, відповідь очевидна: у прокурора немає ніяких правових підстав для звернення до суду з позовом про визнання недійсним укладеного нею договору купівлі-продажу.

3. Як випливає зі звинувачення, вона, будучи директором юридичної особи приватного права - ТОВ «Побут», притягнута до кримінальної відповідальності за зловживання службовим становищем за ч.І ст.364 КК України.

У той же час за чинним законодавством суб`єктом окремих злочинів, виконавцем (суб`єктом) яких визначається службова особа, може бути або тільки службова особа юридичної особи приватного права, або тільки службова особа юридичної особи публічного права, це може бути тільки представник влади.

При цьому в Кримінальному кодексі України передбачена суттєва диференціація відповідальності осіб, які займають в юридичних особах посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, в залежності від того, який юридичний статус такої юридичної особи - чи є воно юридичною особою приватного або публічного права.

Здійснено це шляхом доповнення статті 18 КК України частиною третьою, в якій дається загальне визначення поняття службової особи, уточненням поняття службової особи - суб`єкта злочину, передбаченого ст.364 КК України.

Дії, які інкримінуються їй., мали місце в 2008 році. На момент скоєння дій, про які йде мова в постанові про притягнення як обвинуваченого, діяла редакція ст.364 КК України від 5.04.2001 р, згідно з ознаками якої і було порушено кримінальну справу 23 лютого 2012 р

Разом з тим, як випливає з фактичних обставин справи, з 1 липня 2011 року набрав чинності Закон України від 7 квітня 2011 року № 3207-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення». Зазначеним Законом, службові особи юридичних осіб приватного права до суб`єктів злочину, передбаченого ст.364 КК України, з 1 липня 2011 р не входять. Службові особи юридичних осіб приватного права незалежно від організаційно-правової форми з вказаної дати є суб`єктами злочину, передбаченого ст.364-1 КК України, яка передбачає відповідальність за зловживання повноваженнями.

Таким чином, починаючи з 1 липня 2011 р службові особи юридичних осіб приватного права не можуть нести відповідальність за діяння, ознакою складу злочину яких є зловживання службовим становище, оскільки вони не є суб`єктами такого зловживання. При цьому відповідно до ч.І ст.5 КК України, це стосується і дій, скоєних до 1 липня 2011 р

В ході судового розгляду мною заявлялися клопотання про роз`яснення суті обвинувачення. Однак головуючі судді Межівського районного суду Риб`нець і Першотравенського міського суду Кривошея фактично ухилилися від розгляду по суті заявлених нею клопотань про роз`яснення.

суті обвинувачення. Оскільки замість того, щоб розтлумачити і внести ясність в обвинувачення за наявними в ньому прогалин та суперечностей головуючі обмежився повторним оголошенням незрозумілого їй звинувачення.

Нормою статті 298 КПК України передбачено, що після прочитання обвинувального висновку головуючий роз`яснює підсудному суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміло йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Під час досудового слідства вона також зверталася з відповідними клопотаннями та скаргами з метою отримання роз`яснень по пред`явленому їй звинуваченням, проте всі вони були просто проігноровані органом досудового слідства і прокурором. Тому вона вважає, що органом досудового слідства і судом порушено її право на захист, оскільки неможливо захищатися від обвинувачення, не зрозуміло не тільки їй і самому органу досудового слідства, а й суду, який з цієї причини не може роз`яснити їй його сутність.( зі слів обвнуваченої)

Статтею 43 КПК України передбачено, що обвинувачений має право знати, в чому його звинувачують.

У зв`язку з викладеним, беручи до уваги, що раніше головуючі ухилилися від роз`яс-нення суті обвинувачення і не внесли ясність в порушені в моїх клопотаннях неясності і прогалини звинувачення, керуючись ст.ст.19, 61, Конституції України, ст.132, ст.263 КПК України та на підставі ст.298 КПК України,

ПРОсить:

Виконати покладені на суд законом обов`язки, пов`язані із здійсненням правосуддя, - роз`яснити мені сутність пред`явленого 01.06.2012 р звинувачення і наявні в ньому неясності і прогалини, а саме розтлумачити, зробити ясним і зрозумілим наступне.

21.12.2011 По епізоду залучення мене до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України за привласнення грошових коштів в сумі 12000 грн. отриманих від продажу в 2008 р трактора ЮМЗ- 6 і по епізоду залучення мене до кримінальної відповідальності за ч.З ст.191 КК України за привласнення грошових коштів в сумі 22944 грн. отриманих від продажу 17.10.2008 р 4/25 частини нежитлової будівлі ТОВ «Побут»:

25.05.2013 чи можливо згідно із законодавством притягнення до кримінальної відповідальності керівника юридичної особи приватного права за розкрадання основних засобів або готівкових коштів підприємства, при відсутності на цьому підприємстві недостачі цих основних засобів або грошових коштів;

25.05.2014 чи можливо згідно із законодавством притягнення до кримінальної відповідальності керівника юридичної особи приватного права за розкрадання основних засобів підприємства, вартість яких не відображена в самостійному балансі цього підприємства.

21.12.2012 По епізоду залучення її до кримінальної відповідальності за ч.І ст.364 КК України за зловживання службовим становищем при укладанні 17.10.2008 р договору купівлі-продажу 4/25 частини будівлі ТОВ «Побут»:

1) чи можливо згідно із законодавством притягнення до кримінальної відповідальності керівника юридичної особи приватного права за зловживання службовим становищем при укладенні господарського договору, який в установленому законом порядку не був визнаний судом недійсним.

2) чи можливо згідно із законодавством притягнення до кримінальної відповідальності керівника юридичної особи приватного права за зловживання повноваженнями при укладенні господарського договору, який в установленому законом порядку не був визнаний судом недійсним.

Захисник ОСОБА_4 підтримав дане клопотання вважає , що його підзахисна має право скористатися своїм правом на розуміння сутті пред"явленого їй обвинувачення , а тому на законних підставах звернулася до суду з даним клопотання.

Прокурор заперечує проти даного клопотання . Зазначає , що підсудна в своєму клопотанні фактично виклала суть пред"явленого обвинувачення та зазначила про всі обставини вчинення інкримінованих їй злочинів , дала юридичну оцінку діям згідно обвинувального висновку з юридичною кваліфікацією кожного злочину. Прокурор вважає , що підсудна в котрий раз намагається затягнути судовий процес. Просить відмовити у задоволенні даного клопотання .

Представник цивільного позивача в судове засідання не з"явилася. Причину неявки суду не повідомила. Суд ухвали судове засідання провести без участі вказаної особи.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи , суд вважає , що дане клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Якщо обвинувачений не розуміє мови, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, він має право отримати безкоштовну допомогу перекладача. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

В своєму клопотанні обвинувачена фактично виклала суть пред"явленого обвинувачення , викладене у постанові помічника прокурора від 01.06.2012 р. , з зазначенням дати , місця та способу вчинення злочинів.

При цьому суд бере до уваги , що відповідно ст.142 КПК України перед допитом обвинуваченого слідчий ( в даному випадку помічник прокурора ) повідомив підозрюваній ОСОБА_5 , що вона обвинувачується в скоєнні злочинів, передбачених ч 2 , ч. З ст. 191та ч. 1 ст. 364 КК України . Дану обставину обвинувачена підтвердила своїм підписом.

Також їй були роз"яснення права , передбачені ст. 43 КПК України ( 1960 р. ) , А саме- - знати, в чому її обвинувачують; - давати показання з пред`явленого йому обвинувачення або відмовитися давати показання і відповідати на запитання;- мати захисника і побачення з ним до першого допиту;- подавати докази;- заявляти клопотання;- ознайомлюватися після закінчення досудового слідства або дізнання з усіма матеріалами справи;-- брати участь у судовому розгляді в суді першої інстанції;- заявляти відводи;- подавати скарги на дії і рішення особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді та суду, а за наявності відповідних підстав на забезпечення безпеки.

Згідно ст.298 КПК України ( 1960 р. ) після оголошення документів , зазначених у ст. 297 цього Кодексу , головуючий роз"яснює підсудному … суть обвинувачення ві запитує , чи зрозуміле йому обвинувачення , чи визнає він себе винним і чи бажають давати показання.

На стадії початку судового слідства , після оголошення прокурором обвинувачення головуючим було встановлено особу підсудної та всі її особисті анкетні дані. Також було роз`яснено їй суть обвинувачення та виконано інші дії , передбачені ст. ст. 297, 298 КПК України .

Ніяких клопотань чи будь-яких заперечень підсудна з цього приводу не заявляла.

Що стосується прохальної частини вказаного клопотання щодо роз"яснення , розтлумачення , зробити ясним та зрозумілим ( як вказує підсудна ) , а саме про можливість притягнення до кримінальної відповідальності керівника юридичної особи приватного права за розкрадання основних засобів або готівкових коштів підприємства , при відсутності на цьому підприємстві недостачі цих основних засобів або грошових коштів…

Суд вважає , що дані вимоги підсудної є неогрунтованими та безпідставними.

Відповідно до КК України та КПК України Верховною Радою України було внесені зміни до вказаних Кодексі шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України стосовно відповідальності юридичних осіб» від 23 травня 2013 року № 314-VII.

Згідно даного Закону заходи кримінального характеру застосовуються до юридичних осіб у випадках вчинення її уповноваженою особою або за дорученням чи наказом, за змовою та в співучасті, або іншим шляхом від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів передбачених ч. 1 ст. 963 Кримінального кодексу України.

За положеннями ст. 963 КК України для застосування заходів кримінального характеру до юридичної особи необхідним є одночасна наявність таких обов`язкових умов:

наявність факту вчинення хоча б одного зі злочинів, передбачених ч. 1 ст. 96-3 КК України;

особа, яка вчинила злочин, на момент його вчинення була уповноваженою особою юридичної особи;

вчиняючи злочин, особа діяла від імені юридичної особи, а не від власного імені;

особа діяла не виключно в особистих інтересах, а в інтересах юридичної особи (крім злочинів передбачених статтями 258-2585).

Не перелічуючи всі злочини, передбачені ст. 963 КК України, суд зазначає , що мова йдеться, в першу чергу, про корупційні злочини, відмивання доходів, отриманих злочинним шляхом, терористичну діяльність, злочини проти основ національної безпеки та військові злочини. Крім того, заходи кримінального характеру застосовуються до юридичних осіб у разі підкупу виборця, незаконного позбавлення волі, пропаганди війни, геноциду, найманства, вчинення злочину проти установ, що мають міжнародний захист тощо.

Уповноваженою особою юридичної особи вважаються службові особи юридичної особи, а також інші особи, які відповідно до закону, установчих документів юридичної особи чи договору мають право діяти від імені такої юридичної особи.

Дії визнаються вчиненими в інтересах юридичної особи, якщо вони спрямовані на отримання нею неправомірної вигоди або створення умов для отримання такої вигоди, а так само на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

Таким чином , підсудній інкримінуються злочини , вчинені у 2008 р. і на той час , згідно обвинувального висновку , вона за суб"єктним складом , як директор ТОВ " Побут " була і є службовою особою і зловживаючи своїм службовим становищем скоїла корисливі службові злочини ( так згідно обвинувального акту).

В прохальній частині підсудна свій процесуальний статус одноособово визначила в особі керівника юридичної особи приватного права і яка обвинувачується у розкраданні основних засобів або готівкових коштів підприємства…

Суд вважає , що в даному випадку підсудна припускається помилки у суб"єктивному тлумаченні норм кримінального та кримінально-процесуального права.

Крім того , в даному випадку слід керуватися нормами закону в часі та брати до уваги термін - зворотна сила закону.

Також суд вважає за необхідно довести до підсудної значення словослолучення - притягнення до кримінальної відповідальності керівника юридичної особи приватного права за зловживання службовим стновищем при укладені господарського договору …

Відповідно до ст. 2 Кримінального кодексу України (далі КК України), підставою притягнення особи до кримінальної відповідальності є вчинення нею суспільно небезпечного діяння, що містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Злочином, відповідно до КК України, визнається суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Однак, в даній ситуації , суд доводить до відома підсудної ту обставину , що сам факт порушення кримінальної справи , притягнення її до кримінальної відповідальності ( пред"явлення обвинувачення за вищезазначеними ст. КК України ) ще не означає , що вона ( підсудна ) є винною. Її винуватість чи невинуватість буде встановлено судом після проведення повного , об"єктивного та всестороннього судового розгляду справи та буде винесено відповідне рішення ( обвинувальний чи виправдовувальний вирок .

На підставі викладеного , керуючись ст. 54, 58 КПК України (1960 р.), суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання підсудної ОСОБА_5 про роз"яснення суті обвинувачення залишити без задоволення.

Постанова окремому ухваленню не підлягає.

Розгляд справи продовжити.

Суддя ОСОБА_1