Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7701/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовський районний суд м.Житомира, від 23 серпня 2019 року яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с.Меньківка, Радомишльського району, Житомирської області, громадянина України, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ; судимості не має відповідно до ст.89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ: наркотичний засіб «опій ацетильований», масою 0,7425 грам, який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУ НП в Житомирській області вирішено знищити.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 550 грн. 25 коп.

Згідно вироку суду 19.10.2016 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №42 по вул.Шевченка в м.Житомирі, на тротуарі помітив поліетиленовий пакет, піднявши та розгорнувши який побачив, що в ньому знаходились два медичні шприци з особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований. Після чого, усвідомлюючи, що вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вказаного наркотичного засобу без мети його збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 за вищевказаних обставин, шляхом знахідки, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, що знаходився у двох медичних шприцах, поклав до правого рукава своєї куртки та незаконно зберігав при собі, переносивши вулицями міста Житомира до 15 години 50 хвилин 19.10.2016 року.

19.10.2016 року о 15 годині 50 хвилин за адресою: вул.Князів Острозьких, 10 в м. Житомирі працівниками поліції у ОСОБА_7 виявлено та вилучено два медичні шприци, у яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, загальною масою 0,7425 грама, який останній зберігав для власних потреб без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та виправдати його. Стверджує, що під час судового розгляду неодноразово наголошував, що в той день дійсно знайшов на вулиці 2 шприци, які викинув до смітника на зупинці громадського транспорту, але, незважаючи на це, суд дійшов необгрунтованого висновку, що він, обвинувачений, мав намір використати їх для себе. При цьому, обвинувачений зазначає, що не є залежним від наркотичних засобів, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Додатково обвинувачений зазначає, що призначене покарання не дозволяє йому офіційно працевлаштуватися, тимчасово виїхати за кордон. Також вказує, що характеризується виключно з позитивної сторони, має вищу освіту, навчається на 6-му курсі Державного агроекологічного університету, а також працює на громадських засадах головою Районної профспілкової організації

В поданих запереченнях прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 23.08.2019 залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Зазначає, що в ході судового розгляду, судом першої інстанції досліджено та правильно надано оцінку всім доказам по справі, висновки суду в повній мірі підтверджені дослідженими в ході судового розгляду доказами та не містять суперечностей; порушень КПК України, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення відсутні.

Зокрема, вина обвинуваченого підтверджується наданими суду показами останнього, а також показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дослідженим в ході судового слідства та долученим до матеріалів справи протоколу огляду місця події від 19.10.2016 року. Також суд першої інстанції, дослідив всі обставини кримінального провадження та призначаючи покарання врахував, зокрема особу винного. В тому числі під час судового слідства досліджено та в подальшому долучено до матеріалів справи вимогу на судимість на ім`я обвинуваченого. За результатами судового слідства судом враховано, що на даний час обвинувачений вважається таким, що в силу ст. 89 КК України не судимий.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення вироку суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ст. 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч.3 ст. ст. 373 КПК України обвинувачльний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови довдення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Проаналізувавши вирок суду першої інстанції з огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог зазначених норм, а доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, та вимоги про виправдання його у вчиненні даного злочину не знайшли свого підствердження в ході апеляційного перегляду провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та судового розгляду, а також зі змісту оскарженого вироку та досліджених судом доказів, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 є законним та обгрунтованим, висновки суду відповідають встановленим обставинам провадження, грунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні доказів, оцінених судом у відповідності до положень ст.ст. 87-89, 94 КПК України, та здійснені судом без допущенння порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, з правильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.

Так судом в ході розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог загальних засад кримінального судочинства, положень ст..ст. 84-87, 94 КПК України було заслухано пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та досліджено наступні докази, надані сторонами кримінального провадження.

Так обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції вину не визнав, пояснивши, що проходячи по вулиці знайшов пакет, піднявши та розгорнувши який виявив два медичні шприци заповнені коричневою речовиною. Оглянувши шприци, він зрозумів, що в них наркотичний засіб, а тому він взяв їх поклав до куртки та попрямував до смітника щоб викинути. Саме в цей момент, його зупинили працівники поліції та запитали, що в кишенях його куртки. Він почав тікати, а коли його хотіли затримати, вивернувся з куртки, яка залишились у працівників поліції, однак його затримали.

Разом з тим, судом першої інстанції було досліджено докази, які підтверджують вину ОСОБА_7 .

Згідно показань допитаного судом свідка ОСОБА_9 , остання була запрошена працівниками поліції в якості понятої. В її присутності у незнайомого чоловіка з куртки було вилучено два медичні шприци заповнені невідомою для неї речовиною.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції дав покази про те, що був в якості понятого та в його присутності у затриманого чоловіка з куртки вилучили два медичні шприци заповнені рідиною коричневого кольору. При затриманні чоловік намагався втекти та внаслідок своїх дій скинув з себе куртку в яку був одягнений та з куртки були вилучені два медичні шприци.

Судом також досліджено письмові докази:

- витяг з кримінального провадження №0006600 від 19.10.2016 року;

- рапорт на ім`я начальника Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 19.10.2016 року, згідно якого 19.10.2016 року близько 14:15 години у громадянина ОСОБА_7 було вилучено два медичні шприци заповнені речовиною бурого кольору.

- протокол огляду місця події від 19.10.2016 року, у відповідності з яким місцем огляду є ділянка місцевості за адресою: м.Житомир, вул. Князів Острозьких,10, на знаходиться гр. ОСОБА_7 , а на відстані 3 метрів від нього лежить чорна чоловіча куртка, в якій під час огляду було виявлено два медичні шприци частково заповнені речовиною коричневого кольору, один із шприців з голкою; присутній при огляді куртки ОСОБА_7 пояснив, що куртка та виявлені в ній два шприци належать йому;

- висновок експерта № 2/1120 від 25.11.2016 року, згідно якого відповідно з яким надана на експертизу рідина коричневого кольору у медичних шприцах для одноразового використання із останньою поділкою шкали 5 мл., які було вилучено в ході огляду місця події 19.10.2016 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, обіг якого заборонено; маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину відповідно становить відповідно 0,718 г. та 0,0245 г.

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19.12.2016 року, з якої вбачається, що вилучені у ОСОБА_7 два медичні шприци ємкістю по 5 мл. з наркотичним засобом опієм ацетильованим, визнані речовим доказом в кримінальному провадженні №0006600 та передані на зберігання в камеру речових доказів ГУНП в Житомирській області.

На підставі пояснень свідків та досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції здійснено висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України за ознаками придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Із зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , що під час судового розгляду неодноразово наголошував, що в той день дійсно знайшов на вулиці 2 шприци, які викинув до смітника на зупинці громадського транспорту, але, незважаючи на це, суд дійшов необгрунтованого висновку, що він, обвинувачений, мав намір використати їх для себе, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, оскільки такі твердження обвинуваченого спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які перелічені вище в даній ухвалі суду апеляційної інстанції, яким судом першої інстанції надана належна та обгрунтована оцінка. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 не надав апеляційному суду будь-яких доказів, які б об`єктивно спростовували такі висновки суду першої інстанції, а також не наводить такі можливі докази в своїй апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції у повному обсязі було враховано пояснення обвинуваченого, перевірено їх доказами, наданими в ході судового розгляду та цілком обгрунтовано та вмотивовано не прийнято до уваги. Апеляційний суд також вважає зазначені пояснення та твердження лише позицією обвинуваченого, спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, та як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при судовому розгляді провадження судом не допущено, як не допущено і неповноти судового розгляду чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Та обставина, що обвинувачений за його твердженням не є наркозалежним та не перебуває а обліку у нарколога, навчається та приймає участь в громадській організації, не спростовує встановлених судом обставин щодо придбання та зберігання ним завідомо для нього наркотичних засобів. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта про те, що він ніколи не вживав наркотичні речовини та не притягувався до кримінальної відповідальності за такі злочини, не відповідають дійсності, оскільки з матеріалів судової справи, а саме з довідки про попередні судимості, (а.п. 48,49), вбачається, що відносно ОСОБА_7 у 2009 році порушувалася кримінальна справа за ч.1 ст. 309 КК України та постановою Радомишльського районного суду м.Житомира від 29.01.2010 року справа була закрита на підставі ч.4 ст. 309 КК України у зв`язку з початком лікування ОСОБА_7 від наркотичної залежності. Зазначена обставина хоча і не свідчить про його судимість за ч.1 ст. 309 КК України, разом тим спростовує його пояснення, наведені вище.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то воно відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, призначене судом із правильним застосування Закону про кримінальну відповідальність, а саме ст.ст. 50,65-67, 75 КК України із врахуванням усіх обставин, встановлених в ході судового розгляду кримінального провадження, які впливають на вид та міру покарання, а також на умови його відбування, характеристики особи обвинуваченого, його поведінки під час досудового розслідування кримінального провадження.

Так судом обставин, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують чи відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено. Обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Звернуто увагу, що відповідно висновку зробленого уповноваженою особою органу пробації у досудовій доповіді, ОСОБА_7 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, виправлення та досягнення останнього правослухняної поведінки без застосування покарань пов`язаних з ізоляцією від суспільства можливе. Орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням. Враховано, що злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, не є тяжким.

Всі наведені обставини, які безпосередньо впливають на визначення виду та міри покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання.

При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що призначене покарання не дозволяє йому офіційно працевлаштуватися, тимчасово виїхати за кордон, що характеризується виключно з позитивної сторони, має вищу освіту, навчається на 6-му курсі Державного агроекологічного університету, а також працює на громадських засадах головою Районної профспілкової організації не можуть свідчити про невідповідність призначеного судом покарання, оскільки вказані обставини були предметом дослідження судом першої інстанції при встановлені характеризуючих даних про особу обвинуваченого, а несприятливі наслідки, пов`язані з виконанням вироку, а саме відповідні обмеження, пов`язані з іспитовим строком, визначеним судом за ст. 75 КК України, та обов`язками, визначеними на підставі ст. 76 КК України, не можуть бути підставою для призначення іншого, більш м`якого покарання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при звільненні обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді 2 років позбавлення волі умовно, суд визначив найменший розмір такого іспитового строку, передбачений ст. 75 КК України 1 рік.

Колегія суддів погоджується з таким призначеним судом першої інстанції покаранням, оскільки таке покарання в даній конкретній ситуації є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, не є явно несправедливим, і підстав до його зміни не вбачається. Крім того сам обвинувачений, зазначаючи про покарання в своїй апеляційній скарзі, не просив його пом`якшити, а просив виправдати його у повному обсязі.

Враховуючи вище викладене, підстав до задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та скасування чи зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 23 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: