ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2873/19 Справа № 176/1779/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02вересня 2019 року про відмову у задоволенні подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, судимого вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року за ч.ч. 1, 2 ст. 259, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року у задоволенні подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що 04 квітня 2018 року засудженого ОСОБА_7 як такого, що стає на шлях виправлення, переведено для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)», де протягом червня, серпня, вересня 2018 року він був працевлаштований різноробочим. Протягом всього іншого строку виконував роботи по благоустрою установи та прилеглої до неї території. Крім того, засуджений підтримує соціальні зв`язки з родичами шляхом листування та побачень. Отримує від них посилки (передачі), зв`язком дорожить.
Наявність трьох заохочень, які отримані засудженим 28 грудня 2017 року, 23 липня 2018 року та 05 грудня 2018 року, підтверджується наданою суду довідкою про заохочення та стягнення, а також витягами з наказів державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про заохочення засуджених, що маються в особовій справі засудженого ОСОБА_7 .
Суд взяв до уваги, що вказані заохочення застосовувалися до засудженого ОСОБА_7 в період часу, що не перевищує одного рогу. Водночас, за глибоким переконанням суду першої інстанції, за такий незначний строк, із врахуванням того, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, неможливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення. Приходячи до такого висновку суд врахував також ту обставину, що з часу отримання засудженим останнього заохочення, станом на день розгляду подання, минуло більше восьми місяців та вже тривалий час ним не отримувалось нових заохочень.
Крім того, не доводить виправлення ОСОБА_7 відсутність відомостей щодо його працевлаштування або наявності у нього бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток, станом на теперішній час.
Погашення засудженим судових витрат за вироком суду є суттєвим елементом, що може доводити його виправлення. Проте, в даному випадку судові витрати погашені ОСОБА_8 лише нещодавно, вже після звернення з даним поданням до суду, що скоріше свідчить про його бажання отримати пільгу у вигляді умовно-дострокового звільнення, а не досягнення ним виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року та звільнити його умовно-достроково.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд дав не об`єктивну оцінку тому, що його переведення до дільниці соціальної реабілітації та перебування на дільниці з 28.03.2018 року, доводять, на його думку, готовність до самокерованості та правослухняної поведінки.
Зазначає, що доводи суду про відсутність в матеріалах довідки про його працевлаштування, не відповідає дійсності, оскільки в поданні адміністрації ЖВК 26 є довідка про відношення до праці, де вказано, що він сумлінно відноситься до праці та працює на роботі з благоустрою. На його думку, районний суд не врахував його ставлення до скоєного злочину, за який він щиро розкаюється.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення даної апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався.
Як убачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання суду першої інстанції, суд, дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вищезазначеного подання.
Так, ОСОБА_7 у цій справі засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року за ч.ч. 1, 2 ст. 259, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Початок строку відбування покарання - 21.02.2017 року, кінець строку 20.10.2020 року.
Колегією суддів встановлено те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)» з 26.07.2017 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання, характеризується позитивно. 04 квітня 2018 року засудженого ОСОБА_7 , як такого, що стає на шлях виправлення, переведено для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)», де протягом червня, серпня, вересня 2018 року був працевлаштований різноробочим. Протягом всього іншого строку виконував роботи по благоустрою установи та прилеглої до неї території. Крім того, засуджений підтримує соціальні зв`язки з родичами шляхом листування та побачень. Отримує від них посилки (передачі), зв`язком дорожить.
Згідно довідки про заохочення та стягнення має 3 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за час відбуття покарання у ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)», стягнень не має.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні даного подання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, і цілком вірно зазначив, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак в даному випадку строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він зробив для себе належні висновки і довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 20.10.2020 року.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а отже суд обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року про відмову у задоволенні подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4