Справа № 495/4256/19
Номер провадження 1-кп/495/388/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000085 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Докучаєве, Устинівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, тимчасово виконувача обов`язків бухгалтера фінансової-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , старшого матроса, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію»), в Україні оголошено про мобілізацію.
Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.
24.11.2017 року обвинуваченого ОСОБА_3 призвано Казанівським РВК, наказом №289 командира військової частини обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду курсанта для проходження фахової підготовки у військовій частині НОМЕР_2 . Під час проходження служби обвинуваченим ОСОБА_3 01.02.2018 року укладено контракт із військовою частиною НОМЕР_1 про проходження військової служби за контрактом у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 , розташованої по АДРЕСА_2 , від 02.02.2018 року № 10 (по особовому складу) обвинуваченого ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, призначено на посаду оператора топогеодизиста радіолокаційної станції взводу управління командира, зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2018 року №117 (по особовому складу) обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду тимчасово виконувача обов`язків бухгалтера фінансової-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2018 року №30 (по особовому складу) обвинуваченого ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 24.11.2017 року, тобто з моменту зарахування обвинуваченого ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , обвинувачений ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з того ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно розпорядку робочого дня військової частини НОМЕР_1 на 2018 рік початок робочого дня о 08 год. 00 хв., кінець о 17 год. 00 хв.

11 жовтня 2018 року о 08 год. 00 хв. року обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

06 травня 2019 року о 15 год. 35 хв. обвинуваченого ОСОБА_3 затримано на підставі ухвали суду про надання дозволу на затримання.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини НОМЕР_1 , 11 жовтня 2018 року о 08 год. 00 хв. діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин, та ухилявся від проходження військової служби до 15 год. 35 хв. 06 травня 2019 року, понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

17.05.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до положень якої обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся, визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Згідно підписаної угоди сторони погоджуються на застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 місяців арешту на гауптвахті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого та прокурор ОСОБА_4 підтримали умови угоди та підтвердили добровільність її прийняття.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості сторонами укладена добровільно та відповідає вимогам КПК та КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Узгоджена сторонами угоди міра покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у виді 3 місяців арешту на гауптвахті, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , та призначення, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 , іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 місяців арешту на гауптвахті.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 від 17.05.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та на підставі санкції вказаної статті, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту на гауптвахті.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання тобто з 06.05.2019 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку вручити негайно засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1