Єдиний унікальний № 500/5409/17
Провадження № 1-кп/500/118/19
УХВАЛА

про встановлення запобіжного заходу

27 травня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002042, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Багате, Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.11.2014 року, Ізмаїльським міськрайонним судом в Одеській області за ст. 185 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, згідно до ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік; 07.12.2015 року знятий з обліку в КВІ за постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області;

-20.12.2016 року, Ізмаїльським міськрайонним судом в Одеській області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 186, ст. 70 КК України позбавлення волі строком на 3 роки, згідно до ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням терміном на 1 рік;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор надав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 може вчинити новий злочин, так як фактично обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, злочинів проти власності, не являвся на судові засідання. Більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечують проти задоволення клопотання прокурора та просять не застосовувати відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , а також того, що прокурор не довів усі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доказав того що неможливо обрати більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого, враховуючи також стан здоров`я обвинуваченого, суд дійшов висновку, з врахуванням всіх обставин справи, нових обставин, які давали б суду підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає, а тому суд обирає обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 199, 201, 202, 331, 370 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У клопотанні прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту строком дії до 27 липня 2019 року з забороною залишати житло за адресою : АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години до 07 години ранку наступної доби, а також із зобов`язанням ОСОБА_4 з`являтися до суду за першою вимогою.

Копію ухвали направити начальнику Ізмаїльського відділення поліції ГУНП в Одеській області для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала щодо зміни запобіжного заходу припиняє свою дію відносно обвинуваченого ОСОБА_4 27 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя