Провадження № 11-кп/4820/324/19
Справа № 683/496/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів

судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відео конференції з приміщення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 06 січня 2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2019 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 05 березня 2019 року

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працює, особи з інвалідністю 3-ї групи, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; судимого 01 червня 2012 року Старокостянтинівським районним судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 17 липня 2015 року на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду з заміною невідбутого строку покарання на 240 годин громадських робіт, які відпрацював 01 березня 2016 року,

визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Обрано ОСОБА_9 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 03 травня 2019 року включно, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 05 березня 2019 року.

Речові докази: пластикову пляшку об`ємом 2 л з медом, дві рибні консерви із надписом «АSdoMAR», що зберігаються у потерпілого ОСОБА_10 повернуто йому.

За вироком суду, 05 січня 2018 року біля 22-ї години ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діяннями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом пошкодження руками навісного замка проник до господарської будівлі літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де із холодильника умисно, таємно, повторно викрав продукти харчування, а саме: 1 хліб «Поділля» вартістю 8 грн. 50 коп.; 1 батон «Поділля» вартістю 8 грн.; 2 л молока - по ціні 15 грн. 12 коп. за 1 л, загальною вартістю 30 грн. 24 коп.; мед - 2 л по ціні 90 грн. за 1 л вартістю 180 грн.; м`ясний фарш курки - 1,5 кг по ціні 35 грн. 70 коп. за 1 кг загальною вартістю 53 грн. 55 коп.; м`ясо курки - 1,5 кг вартістю 50 грн. 56 коп. за 1 кг загальною вартістю 75 грн. 84 коп.; 2 кг м`яса свинини вартістю 93 грн. 00 коп. за 1 кг, загальною вартістю 186 грн.; 1 кг ковбаси «Кров`янка» - вартістю 54 грн. 50 коп.; 2 л олії вартістю 27 грн. 73 коп. за 1 л, загальною вартістю 55 грн. 46 коп.; курячі яйця, десять із яких варених, а десять із яких сирих, вартістю 2 грн. 76 коп. за 1 яйце, на загальну суму 55 грн. 22 коп.; 1 кг сиру твердого - вартістю 127 грн. 01 коп.; 4 рибних консерви із надписом «АSdoMAR» вартістю 130 грн. за 1 шт., загальною вартістю 520 грн.; оселедець 1 шт. вагою 0,35 кг., вартістю 51 грн. 01 коп. за 1 кг, на загальну суму 17 грн. 85 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1 327 грн. 26 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просив вирок Старокостянтинівського районного суду від 05 березня 2018 року щодо нього змінити і звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України і встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, що визначені в ст.76 КК України.

Посилався на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні щодо призначення покарання фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Не оскаржуючи факт встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненому злочині, звертав увагу апеляційного суду на неправильну та неповну оцінку особи обвинуваченого, його поведінки під час досудового слідства та розгляду справи по суті, його ставлення до вчиненого і наслідків, позиції потерпілого щодо виду та міри покарання, всім даним про особу обвинуваченого.

На думку апелянта, повне визнання вини у вчиненому та щире каяття, примирення з потерпілим та фактичне відпрацювання заподіяної потерпілому шкоди, свідчать про те, що в поведінці обвинуваченого були вже щонайменші такі пом`якшуючі обставини як визнання вини, щире каяття, активне сприяння суду. добровільне відшкодування заподіяної шкоди, які давали можливість звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та узагальнених доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 ; пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання цієї апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, заперечення прокурора проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів і в поданій апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, місцевим судом відповідно до ст.66 КК України обґрунтовано визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що він на момент його вчинення і на даний час виявляв та виявляє легку розумову відсталість, ускладнену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції також відповідно до положень ст.65 КК України врахував особу обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме, що він за місцем проживання характеризується негативно та, будучи раніше судимим за скоєння умисних тяжких злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі через незначний проміжок часу вчинив умисний злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого. Наявність цих обставин вказує на його підвищену суспільну небезпечність.

Окрім цього, з відомостей досудової доповіді Старокостянтинівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області слідує, що оцінка ризику вчинення повторного злочину ОСОБА_9 є високою, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, тому виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, зокрема, й окремих осіб.

Відтак, з урахуванням наведеного та обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що його обтяжують, суд першої інстанції дійшов переконливого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах мінімальної санкції ч.3 ст.185 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та лише в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням особи обвинуваченого та конкретних обставин вчинення злочину, суд першої інстанції обґрунтовано та справедливо не застосував до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.75 КК України і не звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що саме реальне покарання за своїм видом та розміром забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому вагомих підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, що визначені в ст.76 КК України, відповідно до доводів, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2019 року відносно ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з часу вручення копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4