ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/2003/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2429/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 05 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 29.04.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 03.04.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.2,185 ч.3,70,71 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.11.2018 року вирок суду змінено, відповідно до ст.72 ч.5 КК України (в редакції 26.11.2015 року) зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17.03.2016 року по 17.10.2016 року та з 17.01.2018 року по 15.11.2018 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, 15.11.2018 року звільненого з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям строку покарання;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
До набрання вироком законної сили обраний у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з 23.04.2019 року.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України з 23.04.2019 року.
Стягнено з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/454СЕ-19 від 20.02.2019 року в сумі 429 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

12.01.2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна повторно, знаходячись на першому поверсі нежитлового приміщення, що знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Покровська, буд.2, помітивши на підлозі листи з чорного металу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з підлоги в коридорі нежитлового приміщення КП «Житлова управляюча компанія», таємно викрав 11 листів з чорного металу, загальною вагою 107 кг, ринкова вартість яких, згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №6/454СЕ-19 від 20.02.2019 року, у вигляді брухту чорного металу, складає 574,59 грн. З місця злочину зник, викраденим розпорядився, чим спричинив КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області майнову шкоду на загальну суму 574,59 грн.
Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що суд не обґрунтовано не визнав обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочину, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий за умисний злочин та знову вчинив умисний злочин.
Крім того, судом при призначенні покарання не враховано, що після відбуття покарання за попереднім вироком ОСОБА_7 через короткий проміжок часу скоїв новий аналогічний корисний злочин, а також не враховано, що за попереднім вироком за скоєння аналогічних злочинів ОСОБА_7 призначалося покарання у виді позбавлення волі, що не сприяло його виправленню та перевихованню.

Тому, на думку автора апеляції, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 6 місяців арешту не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Прокурор просив про задоволення апеляційної скарги.

Представник потерпілого КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про розгляд апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюються, докази щодо обставин вчинення злочину у суді першої інстанції, з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано.
Зокрема, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення яке віднесено до злочину середньої тяжкості, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, вартість викраденого майна, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, знову вчинив злочин проти власності, не одружений, не працює, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеристика за останнім місцем реєстрації відсутня в зв`язку з перебуванням в місцях позбавлення волі та відсутністю постійного місця проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.66 КК України визнано щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Також судом враховано і наслідки вчиненого злочину.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 заволодів металобрухтом, який належав потерпілому на загальну суму 574,59 грн.
На час ухвалення вироку зазначене майно повернуто потерпілому.
Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цивільний позов потерпілим заявлений не був.
Враховуючи наведені дані, характер злочинного діяння, та приймаючи до уваги, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, призначивши обвинуваченому максимальне покарання для даного виду покарань, яке сприятиме його виправленню.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В зв`язку з чим суд правильно прийшов до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 429 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом при призначенні покарання вимог КК України, у зв`язку з тим, що суд відповідно до ст. 67 КК України не визнав обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, необґрунтовані, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду не встановлено, а відтак вирок суду є законним та обґрунтованим.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 05 2019 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч. 1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий Судді