1Справа № 335/7428/19 1-кс/335/4588/2019
УХВАЛА
Грошові кошти, на які накладений арешт, не є предметом злочину та не здобуті злочинним шляхом в наслідок чого не мають ознаки речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки ці кошти є результатом здійснення заявником законної фінансово-господарської діяльності та отримані від своїх контрагентів за поставлені товари, що підтверджується доданими до клопотання копіями господарських договорів та бухгалтерських документів. Арешт грошових коштів на рахунках не дають можливості виплатити заробітну плату з сплатою відповідних податків. За весь час арешту коштів на розрахункових рахунках заявника, сторона обвинувачення не здійснила ніяких слідчих дій, направлених на збір доказів того, що арештовані кошти дійсно є предметом злочину та набуті злочинним шляхом, як вказано в ухвалах слідчого судді про накладення арешту на розрахункові рахунки. Також стороною обвинувачення не обґрунтовано, які потреби досудового розслідування виправдовують порушення права власності заявника. Крім цього, сума ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) не є матеріальним об`єктом та не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а відтак наявність правової підстави для арешту суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) з метою забезпечення збереження речових доказів не містить під собою правового підґрунтя. До того ж, органом досудового розслідування не зазначено суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ заявника та до якого періоду вони відносяться, що виключає можливість визначити співрозмірність такого заходу забезпечення кримінального провадження завданням цього провадження. Більш того, накладення арешту на ліміт ПДВ призводить до того, що заявник не має можливості повноцінно здійснювати свою господарську діяльність, реєструвати податкові накладні та виконувати свої договірні зобов`язання перед іншими суб`єктами.
На підставі ст. 174 КПК України просили слідчого суддю скасувати арешт, накладений на вищевказане майно.
У судовому засіданні представник заявника підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.
Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання клопотання були повідомлені належним чином. 02.08.2019 від заступника начальника 4 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшов лист, в якому слідчий просить розглянути клопотання про скасування арешту майна в його відсутність, проти задоволення клопотання заперечує.
Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали, якими учасники процесу обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як зазначено вище, арешт на майно заявника було накладено на підставі ухвали слідчого судді від 20.03.2019 (справа № 335/3163/19 1-кс/335/2132/2019).
Отже, ухвала слідчого судді від 20.03.2019 є такою, що набрала законної сили.
Крім цього, арешт на майно було накладено на підставі ухвали слідчого судді від 22.03.2019 (справа № 335/3077/19 1-кс/335/2074/2019).
Зазначена ухвала слідчого судді від 22.03.2019 в апеляційному порядку не оскаржувалась та є такою, що набрала законної сили.
Також, арешт на майно було накладено на підставі ухвали слідчого судді від 22.03.2019 (справа № 335/3207/19 1-кс/335/2161/2019).
Отже, ухвала слідчого судді від 22.03.2019 є такою, що набрала законної сили.
Слідчий суддя зазначає, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
При вирішенні клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує підстави для арешту майна, зокрема, щодо запобіганням можливості його використання, перетворення, а також для упередження спричинення збитків державі.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В цей же час, відповідно до вимог частин першої та другої статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчим та прокурором не було надано суду жодних доказів, які б доводили, що потреба у збереженні заходу забезпечення кримінального провадження не відпала.
Грошові кошти, на які накладений арешт, не є предметом злочину та не здобуті злочинним шляхом в наслідок чого не мають ознаки речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки ці кошти є результатом здійснення заявником законної фінансово-господарської діяльності та отримані від своїх контрагентів за поставлені товари, що підтверджується доданими до клопотання копіями господарських договорів та бухгалтерських документів. Так, кошти, арештовані на рахунках АТ КБ «Приватбанк» надійшли від покупців ТОВ «Фіта Трейд» і ТОВ «Енергоконсалт», які є підприємствами реального сектору економіки, не містяться в переліку товариств згідно ухвали та не мають відношення до діяльності ОСОБА_5 . Кошти, арештовані на рахунках АТ «ПУМБ» є поверненням надлишково перерахованих власних коштів на купування валюти, пов`язане з зовнішньоекономічною діяльністю заявника. Арешт вказаних рахунків заявника також унеможливлює отримання підприємством коштів від своїх контрагентів-покупців за поставлений товар, оскільки у реквізитах рахунків на товар, виписаних заявником контрагентам-покупцям, вказаний номер арештованого рахунку для сплати вартості отриманого товару, таким чином при здійсненні розрахунків на арештований рахунок, заявник не зможе розрахуватися цими коштами зі своїми контрагентами-постачальниками та погасити кредиторську заборгованість.
Разом з цим, арешт грошових коштів на рахунках не дають можливості виплатити заробітну плату з сплатою відповідних податків.
За весь час арешту коштів на розрахункових рахунках заявника, сторона обвинувачення не здійснила ніяких слідчих дій, направлених на збір доказів того, що арештовані кошти дійсно є предметом злочину та набуті злочинним шляхом, як вказано в ухвалах слідчого судді про накладення арешту на розрахункові рахунки.
Також стороною обвинувачення не обґрунтовано, які потреби досудового розслідування виправдовують порушення права власності заявника.
Крім цього, сума ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) не є матеріальним об`єктом та не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а відтак наявність правової підстави для арешту суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) з метою забезпечення збереження речових доказів не містить під собою правового підґрунтя.
До того ж, органом досудового розслідування не зазначено суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ заявника та до якого періоду вони відносяться, що виключає можливість визначити співрозмірність такого заходу забезпечення кримінального провадження завданням цього провадження.
Більш того, накладення арешту на ліміт ПДВ призводить до того, що заявник не має можливості повноцінно здійснювати свою господарську діяльність, реєструвати податкові накладні та виконувати свої договірні зобов`язання перед іншими суб`єктами.
Доказів протилежного слідчому судді не надано.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для його задоволення шляхом скасування арешту майна, накладеного на грошові кошти та суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ.
Керуючись ст.ст. 22, 98, 170, 172174, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛТКОМ» в особі представника-адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 2 серпня 2019 р.

Повний текст ухвали оголошений 7 серпня 2019 р. об 11:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1