Справа №522/8156/19
Провадження №1-кс/522/7245/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0006719 від 29.09.2018 року -
Учасники процесу:
Прокурор - ОСОБА_5 ,

Захисник - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Приморського районного суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0006719 від 29.09.2018 року.

В обґрунтуванні скарги ОСОБА_4 посилається на те, що у провадженні СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться досудове розслідування кримінального провадження №0006719 від 29.09.2018 року. Захисник вважає, що її підзахисний немає статусу підозрюваного оскільки йому не вручено повідомлення про підозру у передбаченому чинним кримінальним процесуальним кодексом, жодного разу ОСОБА_3 не викликався до слідчого шляхом повістки.

Крім того, ОСОБА_4 зазначила, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 надано дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0003911 від 24.06.2018 року. В той же час, досудове розслідування в даному кримінальному провадженні завершено, а обвинувальний акт знаходиться на розгляді у суді. Таким чином, адвокат вбачає порушення вимог ст. 214 КПК України, щодо проведення процесуальних дій до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому вилучені в ході такого обшуку речі і документи є недопустимими доказами. Більше того, в даній ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку не вказані відомості передбачені ст. 235 КПК України, що теж є істотним порушення м прав та свобод людини.

З урахуванням вище викладеного, адвокат просить слідчого суддю скасувати повідомлення про підозру та зобов`язати сторону обвинувачення виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань запис про повідомлення про підозру ОСОБА_3 .

Позиція учасників судового розгляду.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала вимоги скарги, просила скаргу задовольнити, до останнього судового засідання не з`явилася, написала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, та зазначив, що підстав для її задоволення немає, повідомлення про підозру вручено, підозрюваний переховується від органу досудового розслідування.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.
Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження
1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Стаття 214. Початок досудового розслідування
1. Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
3. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.
Стаття 42. Підозрюваний, обвинувачений
1. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Стаття 276. Випадки повідомлення про підозру
1. Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу.
2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.
3. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Стаття 278. Вручення письмового повідомлення про підозру
1. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Стаття 135. Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні
1. Особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
2. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
3. Особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення.
4. Повістка про виклик неповнолітньої особи, як правило, вручається її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику. Інший порядок вручення повістки допускається лише у випадку, якщо це обумовлюється обставинами кримінального провадження.
5. Повістка про виклик обмежено дієздатної особи вручається її піклувальнику.
6. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
7. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.
8. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Стаття 235. Ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи
1. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.
2. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про:
1) строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали;
2) прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук;
3) положення закону, на підставі якого постановляється ухвала;
4) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку;
5) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться;
6) речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.
3. Виготовляються дві копії ухвали, які чітко позначаються як копії.
Стаття 87. Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини
1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит;
3. Недопустимими є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;
3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;
4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Приморським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006719 від 29.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається із наданих документів, дане кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з тих підстав, що під час проведення санкціонованого обшуку, було виявлено ознаки іншого злочину. Правова кваліфікація ст. 309 ч. 3 КК України.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження №0003911 від 24.06.2018 року, на момент надання дозволу на проведення обшуку у ОСОБА_3 знаходилося на стадії досудового розслідування. На даний час, у вказаному провадженні ухвалено обвинувальний вирок за ч. 2 ст. 307 КК України. Посилання захисника ОСОБА_4 про те, що слідчі (розшукові) дії проводилися до внесення відомостей до ЄРДР є недостовірними, адже справді, дозвіл на проведення обшуку надавався слідчим суддею в рамках досудового розслідування кримінального провадження по факту незаконного розповсюдження наркотичних речовин. Після самостійного виявлення інших ознак злочину слідчий невідкладно, протягом 24-х годин, вніс відомості до ЄРДР, що повністю відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що справді слідчим неодноразово здійснювався виклик ОСОБА_3 та його захисника. Копії повісток про виклик із відміткою про вручення захиснику знаходяться у матеріалах кримінального провадження, а тому слідчий суддя також не погоджується із посиланнями захисника на не вручення повідомлення про підозру, адже підозрюваний умисно ухиляється від явки до органу досудового розслідування. Кримінальним процесуальним кодексом передбачено можливість вручення повідомлення про підозру не безпосередньо в руки.

Аналізуючи зміст ст. 368 КПК України та інші норми КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його вчиненні, вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:
1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;
2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст. 87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвала про дозвіл на проведення обшуку не оскаржується, однак заперечення проти такої ухвали можуть бути подані під час підготовчого судового засідання. В той же час, слідчий суддя не знаходить підстав вважати, що докази були отримані з істотним порушенням право і свобод людини. В своїй скарзі захисником не наведено будь-яких обставин, які б свідчили, що під час досудового розслідування були отримані докази внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. З урахуванням вище викладеного, приходжу до висновку, що скарга на повідомлення про підозру є необґрунтована та безпідставна, а тому задоволенню не підлягає. Інших передбачених законом підстав, для оскарження дій чи бездіяльності прокурора у даному кримінальному провадженні, захисником не наведено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0006719 від 29.09.2018 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів, з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

04.06.2019