ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/474/19 Справа № 708/765/18 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження № 0000152 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 жовтня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Братськ, Іркутської області,Російської Федерації, українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 строком до 60 днів, тобто по 20.12.2019, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження № 0000152 від 17.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України.

У судовому засіданні, 22 жовтня 2019 року, ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України про зміну міри запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт відмовлено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України строком до 60 днів, тобто по 20.12.2019, включно.

Ухвала суду обґрунтована тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, беручи до уваги необхідність врахувати не лише інтереси конкретної особи, а й загальносуспільний, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінальної справи по обвинуваченню, серед іншого, в умисному вбивстві тобто протиправному позбавленні життя особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а тому з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, суд вважав виправданим застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду від 22.10.2019 та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , з обов`язковою можливістю відвідувати та перебувати на лікуванні в медичних закладах.

В апеляційній скарзі вказує, що продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою суд, всупереч ч.3 ст.199 КПК України, в оскаржуваній ухвалі не врахував всі вимоги закону, які враховуються під час продовження дії запобіжного заходу.

Зазначає, що на даний час ув`язнений ОСОБА_7 потребує відновлення харчування під контролем життєво-важливих показників та лабораторних параметрів діяльності організму в умовах спеціального закладу, а умови та можливості медичної частини Черкаського слідчого ізолятора, не сприяють забезпеченню необхідного клініко-діагностичного моніторингу стану здоров`я ув`язненого, а його подальше перебування в умовах слідчого ізолятора може призвести до значного погіршення здоров`я та тяжких наслідків з загрозою для його життя.

Апелянт вказує, що на даний час потреба у застосуванні такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою є недоцільним, оскільки на даний момент сукупний термін тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора, з моменту затримання, становить більше 1 року 6 місяців, судовий розгляд знаходиться на завершальній стадії, а стороною обвинувачення надано всі докази, які на її думку, обґрунтовують винуватість ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала вимоги апеляційної скарги та просила ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.10.2019 залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, постановлено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт відмовити та продовжено строк тримання під вартою останнього строком до 60 днів, тобто по 20.12.2019, включно.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.

На даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Разом з тим, для забезпечення належної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_7 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт та вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою останнього, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з наданих апеляційному суду виділених матеріалів кримінального провадження, в провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000152, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України та який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, беручи до уваги необхідність врахувати не лише інтереси конкретної особи, а й загальносуспільний, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінальної справи по обвинуваченню, серед іншого, в умисному вбивстві тобто протиправному позбавленні життя особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а тому з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього.

Також, прийшов правильного висновку відмовивши в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт, оцінивши критично та не взявши до уваги твердження захисника обвинуваченого про голодування останнього, що призвело до погіршення його стану здоров`я, у зв`язку з чим, потребує негайного лікування в умовах стаціонару, яке не може бути забезпечено в умовах Черкаського слідчого ізолятора.

З даними мотивами місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, два з яких є особливо тяжких, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п.6 ч.2 ст.115 КК України, та на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як про це просить апелянт, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено обставин, в тому числі з урахуванням наведених в апеляційній скарзі даних, які можуть слугувати підставами для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 посилається на те, що продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою суд, всупереч ч.3 ст.199 КПК України, в оскаржуваній ухвалі не врахував всі вимоги закону, які враховуються під час продовження дії запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що дані підстави, вказані в апеляційній скарзі, з яких апелянти просять скасувати ухвалу місцевого суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, так як судом першої інстанції при розгляді клопотань прокурора повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не підлягають до задоволення, зазначені захисником обставини, що подальше перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора може призвести до значного погіршення здоров`я та тяжких наслідків з загрозою для його життя, оскільки не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на неможливість обвинуваченого ОСОБА_7 за станом здоров`я утримуватися під вартою, та стороною захисту не доведено.

Крім того, дані обставини були враховані місцевим судом, під час розгляду клопотання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, в задоволенні якого було відмовлено, про що обґрунтовано та вмотивовано зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Не можуть бути також задоволені доводи апелянта, що на даний час потреба у застосуванні такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою є недоцільним, оскільки на даний момент сукупний термін тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора, з моменту затримання, становить більше 1 року 6 місяців, судовий розгляд знаходиться на завершальній стадії, а стороною обвинувачення надано всі докази, які на її думку, обґрунтовують винуватість ОСОБА_7 , оскільки, як вже зазначалося вище, останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких є особливо тяжких, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п.6 ч.2 ст.115 КК України, а інший відповідно на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Тому, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі доведення його винуватості, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, або ж іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Тобто, на думку колегії суддів, дані доводи не є такими, що якимось чином зменшують процесуальні ризики чи зменшують суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_7 діяння.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановленоюна підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом та у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни чи скасування, а тому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.183,193,194,199,331,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України про зміну міри запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 строком до 60 днів, тобто по 20.12.2019, включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :