Номер провадження 11-кп/816/718/19 Суддя-доповідач - Олійник
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 6 червня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане м. Суми, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням протягом 1 року іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України, ОСОБА_7 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь ОСОБА_8 38982,62 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 11 жовтня 2018 року, приблизно о 15 год. 25 хв., керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33076», реєстраційний № НОМЕР_1 , з технічно несправною гальмівною системою, рухався у м. Суми по вул. Роменська в напрямку до вул. 20 років Перемоги.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. 96, ОСОБА_7 , порушивши вимоги п. 18.1, п. 31.4, п. 31.4.1 Правил дорожнього руху України, нехтуючи заходами безпеки дорожнього руху, завчасно не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, у зв`язку з чим скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, у зв`язку з чим пішоходу ОСОБА_8 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Сумської області, не оспорюючи висновки суду в частині встановлення судом фактичних обставин, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненому, правильності кваліфікації його дій за ст. 286 ч. 2 КК України та обраного судом виду та міри, як основного так і додаткового покарання, ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор зазначає, що суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки згідно ст. ст. 75; 77 КК України, у випадку звільнення особи від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання підлягає реальному виконанню.

Посилаючись на такі обставини, прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ст. 286 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням протягом 1 року іспитового строку. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 про заперечення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, піддавши аналізу досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 286 ч. 2 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржують ся то колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданих апеляційних вимог, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не знаходить підстав для апеляційного перегляду вказаних висновків суду.

З цих же обставин, відповідно до ст. 404 КПК України та принципу не погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає підстав і для апеляційного перегляду вироку в частині визначених судом ОСОБА_7 виду та міри, як основного, так і додаткового покарання.

Також колегія суддів не вбачає підстав для апеляційного перегляду вироку суду в частині рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та в частині вирішення судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , оскільки законність цих висновків суду не оспорюються сторонами судового розгляду.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що прокурором у апеляційній скарзі не ставиться під сумнів законність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненому та юридичної кваліфікації його дій за ст. 286 ч. 2 КК України, а також те, що прокурор не ставить під сумнів рішення суду щодо обраного судом ОСОБА_7 виду та розміру покарання, колегія суддів знаходить безпідставними апеляційні вимоги прокурора про визнання судом апеляційної інстанції винуватим ОСОБА_7 за ст. 286 ч. 2 КК України з призначенням ОСОБА_7 покарання того ж самого, що визначив суд першої інстанції своїм вироком.

У зв`язку з цим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора у цій частині апеляційної скарги.

Перевіряючи апеляційні вимоги прокурора щодо рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання з випробуванням, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд може прийняти рішення про звільнення засудженої особи від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки законність рішення суду про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на протязі іспитового строку прокурором у його апеляційній скарзі не оскаржується то колегія суддів, відповідно до ст. 404 КПК України, здійснюючи апеляційний розгляд в межах поданих апеляційних вимог, не переглядає вказане рішення суду щодо законності такого рішення суду.

В той же час, колегія суддів знаходить рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання таким, що прийняте судом з порушенням вимог ст. 75 КК України, як закону України про кримінальну відповідальність.

Суд, засуджуючи ОСОБА_7 за ст. 286 ч. 2 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, дійшовши висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування призначеного покарання, прийняв рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що при цьому судом не було враховано, що згідно ст. 77 КК України, у разі звільнення обвинуваченої особи від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 75; 77 КК України, при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням, таке звільнення можливе лише щодо основного покарання, яким за вироком суду є позбавлення волі, а призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами підлягає до реального відбуття.

За таких обставин, суд першої інстанції, невірно застосувавши ст. 75 КК України, як закон про кримінальну відповідальність, дійшов до не законного висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від реального відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що відповідно до ст. ст. 407 ч. 1 п. 3; 409 ч. 1 п. 4; 420 ч. 1 п. 2 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання з випробуванням, ухваливши в цій частині новий вирок яким визначити ОСОБА_7 до реального відбуття додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 6 червня 2019 року, в частині рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням на протязі одного року іспитового строку, скасувати.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 6 червня 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 , без задоволення.

Цей вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4