Провадження № 1-кп/337/57/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 23.10.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.08.2011 року по відбуттю покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 року, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, за попередньою змовою групою осіб з двома невстановленими під час досудового слідства особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, за заздалегідь розробленим та узгодженим між всіма учасниками групи планом, з метою отримання транспортного засобу для пересування, а в подальшому його реалізації, не маючи законних підстав та відповідних документів на право керування, незаконно заволодів автомобілем «Кіа Cerato» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який , належить потерпілому ОСОБА_6 за наступних обставин:

Так, 12.02.2018 року приблизно о 22 годині 31 хв, ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою з двома невстановленими під час досудового слідства особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, приїхав до гаражно-будівельного кооперативу «Славутич», який розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Випробувачів,5. Після чого двоє невстановлених під час досудового слідства осіб, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, шляхом підбору ключа відкрили гвинтовий замок на воротах гаражу № НОМЕР_2 та проникли у середину приміщення. Далі одна з невстановлених осіб, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, за допомогою знайдених у приміщенні гаражу дублікатів ключів відкрила двері автомобіля, сіла на водійське сидіння автомобілю, повернула ключ у замку запалювання автомобіля «Кіа Cerato» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і продовжуючи свій злочинний намір, запустила двигун вказаного автомобіля та разом з другою невстановленою особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, рушила з місця, виїхавши об 22 годині 39 хвилин з території гаражно-будівельного кооперативу «Славутич». Далі ОСОБА_4 , разом з двома невстановленими під час досудового слідства особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, перемістив вищезазначений автомобіль «Кіа Cerato» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з території гаражно-будівельного кооперативу «Славутич» до гаражу № НОМЕР_3 , який розміщений на території гаражно-будівельного кооперативу «Формула 2011», за адресою: м. Запоріжжя вул. Василя Сергієнка, За, після чого здійснив зміну державного реєстраційного номеру НОМЕР_1 , який був встановлений на викраденому автомобілі на тимчасовий транзитний номер НОМЕР_4 .

Після чого, 26.03.2018 року приблизно о 20 годині 18 хвилин, ОСОБА_4 повернувся до гаражу № НОМЕР_3 , який розміщений на території гаражно-будівельного кооперативу «Формула 2011», за адресою:м. Запоріжжя вул. Василя Сергієнка, За, де був схований раніше викрадений автомобіль «Кіа Cerato». Далі ОСОБА_4 з метою змінення місця відстою викраденого автомобілю та подальшої його реалізації, сів на водійське сидіння автомобілю, за допомогою наявного у нього дублікату ключа від замку запалювання запустив двигун та рушив з місця у невідомому напрямку.

Далі, 26.03.2018 року о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , рухаючись за кермом автомобіля «Кіа Cerato», знаходячись на мосту ім. Інженера Преображенського, який з`єднує острів Хортиця з лівим берегом річки Дніпро в місті Запоріжжі, був зупинений та затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з двома невстановленими під час досудового слідства особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, проникнувши до приміщення, незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем «Кіа Cerato» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . , що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю визнав та пояснив суду, що дійсно вчинив зазначений злочин при обставинах, що достеменно вірно викладені стороною обвинувачення відносно нього в обвинувальному акті, які відповідають дійсності та ним не оспорюються, але відтворити їх у судовому засіданні він не має можливості у зв`язку зі спливом значного часу, просить призначити йому покарання, що не пов`язане з ізоляцією від суспільства, оскільки він має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей та зробив для себе належні висновки.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що у лютому 2018 році, точну дату він не пам`ятає, залишив свій автомобіль «Кіа Cerato» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у гаражно-будівельного кооперативі «Славутич», який розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Випробувачів,5. Коли вранці прийшов за автомобілем, то побачив, що автомобіль відсутній, звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою. В подальшому, приблизно через місяць, автомобіль знайшли, але у ньому були відсутні інструменти, знешкоджені насоси.

Пізніш, під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 була надана суду заява, в якій він зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, заподіяна шкода відшкодована у повному обсязі, просить призначити покарання на розсуд суду, продовжити розгляд справи у його відсутність.

Крім пояснень обвинуваченого та потерпілого, у судовому засіданні були досліджені протоколи обшуків від 28.03.2018 року у приміщенні гаражу № НОМЕР_5 , що розташований в будинку 21а по вул.Червоній у м. Запоріжжя, від 29.03.2018 року у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , звідки були вилучені певні інструменти, обладнання та зап-частини на автомобілі, які не мають відношення до викраденого майна потерпілого.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_7 раніше засуджений за корисний злочин, судимість за який не погашена, оскільки термін, передбачений ст.89 КК України був перерваний засудженням за вироком Комунарського районного суду від 18.11.2013 року (від відбуття покарання звільнений у зв`язку з закінчення іспитового строку відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2014 року), відбував покарання в місцях позбавлення волі, має на утриманні п`ять малолітніх дітей, що свідчить про стійкість соціальних зв`язків, працює неофіційно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, заподіяна потерпілому шкода відшкодована у повному обсязі, потерпілий на суворому покаранні не наполягає.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щиросердечне каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, судом не виявлено.

На підставі викладеного, з урахуванням думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком без конфіскації майна та думки потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд вважає, що для виправлення та ресоціалізації обвинуваченого ОСОБА_7 , налагодження процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, повернення останнього до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві, як того потребує ст. 6 Кримінально виконавчого кодексу України не потрібне ізолювання від суспільства в закладах виконання покарань, а тому приходить до висновку щодо призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за які кваліфіковано його дії із застосуванням іспитового строку, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, призначення якого є не можливим у відповідності до ст. 77 КК України. Підстав для застосування положень ст. 69 КПК України, суд не вбачає.

Процесуальні витрати по провадженню відсутні. Цивільний позов потерпілим заявлено не було.

Вирішення питання про долю речових доказів суд вважає передчасним, оскільки на теперішній час невстановлені особи, за попередньою змовою яких ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, а тому на думку суду, зазначене питання підлягає вирішенню в окремому провадженні.

Запобіжний захід обвинуваченому був обраний у вигляді застави, яка після набрання вироком законної сили підлягає поверненню на підставі ч.11 ст.182 КПК України, підстави для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Залишити запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді застави до набрання вироком суду законної сили.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області після набрання вироком суду законної сили повернути ОСОБА_9 грошові кошти - суму застави, встановлену ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.03.2018 року у розмірі 123340грн. ( сто двадцять три тисячі триста сорок гривень ), яка сплачена на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області відповідно квитанції № 0.0..1 від 30.03.2018 року на поточний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації № 1205, код отримувача 26316700 .

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1