Ухвала
Іменем України

21 жовтня 2019 р.

м. Київ
Справа № 559/55/15-к
Провадження № 51-5135 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 лютого 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 липня 2019 року щодо нього,
встановив:
Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 лютого 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 200000 грн на відшкодування заподіяної моральної шкоди, а також 15938 грн 11 коп матеріальної шкоди та 5000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь центральної міської лікарні м. Рівне 4894 грн 80 коп витрат за перебування потерпілого ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні вказаної лікарні.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 16 липня 2019 року вирок місцевого суду в частині цивільного позову змінено, виключено з вироку покликання на стягнення з ОСОБА_4 5000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі засуджений не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
При цьому, у поданій скарзі не міститься доводів допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку й ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 370, 374, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Також, засуджений у скарзі не погоджується з висновками судів щодо задоволення цивільного позову прокурора про стягнення витрат на лікування потерпілого та розміру моральної шкоди, стягнутої на користь останнього, однак не наводить обставин, які би спростовували ці висновки чи свідчили би про їх помилковість, відповідно до положень статей 23, 1166, 1167, 1206 ЦК України та ст. 128 КПК України.

Окрім того, скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги та його захисника.
До того ж, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, засуджений відповідних доводів, з урахуванням положень ст. 433 КПК України, в обґрунтування обставин, передбачених статями 440, 284 КПК України, у касаційній скарзі не наводить.
Крім того, зазначена засудженим вимога в частині залишення без розгляду цивільних позовів не відповідає положенням ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Усупереч вимогам п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії вироку місцевого суду та його копій в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3