Справа № 136/2643/18
провадження №1-кп/136/221/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 19.05.2018, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваниця, Ічнянського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого останній раз 11.08.2016 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
18.05.2018 близько 17:00 години, ОСОБА_3 ., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на незаконне особисте збагачення через крадіжку чужого майна, діючи із корисливих мотивів, знаходячись в будинку по АДРЕСА_2 під час спільного розпиття алкогольних напоїв, під приводом необхідності зателефонувати до свого брата, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон та пообіцяв повернути його через декілька хвилин. Після того як ОСОБА_5 передав власний мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1 DS Blue» в комплекті з стартовим пакетом «Київстар», ОСОБА_6 вийшов із будинку під приводом здійснення дзвінка. Отримавши доступ до вищевказаного майна, ОСОБА_6 , пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, викрав вказаний мобільний телефон та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 2 020 грн. 37 коп.
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - вчинена повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - вчинене повторно.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше судимий; за місцем проживання характеризується негативно, на що вказує довідка видана органом місцевого самоврядування; не перебуває на обліку в лікаря психіатра та наркологічному кабінеті.
Судом також враховано досудову доповідь органу пробації, за висновками якого ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення високий, небезпека для суспільства дуже висока, а його виправлення неможливе у суспільстві за умови нагляду за ним з боку органів пробації та застосування соціально виховних заходів.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
Стосовно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно ухвали суду від 11.12.2018, який було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 13.09.2019 та визначено строк дії ухвали суду до 09.11.2019.

Судом встановлено, що згідно протоколу затримання особи ОСОБА_3 було затримано 10.12.2018, отож строк його попереднього ув`язнення слід зарахувати у строк відбуття покарання, відповідно до правил ч.ч. 1, 5 ст.72 КК України.
Керуючись ст. 65, 66, 67 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.
Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 10.12.2018.
Відповідно до ст.72 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 у строк відбуття покарання з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, що становить 1 рік 8 місяців обмеження волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний стосовно ОСОБА_3 скасувати, звільнивши його з під варти із зали суду, в зв"язку з відбуттям призначеного судом покарання..
Речовий доказ у кримінальному провадженні квитанцію на купівлю мобільного телефону, - залишити при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта у розмірі 143 (сто сорок три) гривні 00 коп..
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1