Справа № 462/465/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/711/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0004257 від 25.11.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, інваліда ІІ групи, раніше не судимого,-

за ч.1 ст. 125 КК України,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 вересня 2017 року, -
з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.
Цивільний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, 23 листопада 2016 року близько 20:00 год. ОСОБА_6 перебував на загальних зборах мешканців буд., АДРЕСА_2 , які проходили в загальному коридорі на першому поверсі будинку. У цей самий час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх намірів і дій, при цьому, свідомо допускаючи їх наслідки та маючи на меті їх настання, з мотивів раптово-виниклого особистого конфлікту з ОСОБА_10 , наніс останньому удар кулаком по обличчю в ділянку лівої губи, спричинивши йому синець на нижній губі зліва, який відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 вересня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постановлений вирок є незаконним, винесений з порушенням вимог кримінального процесуального закону, які полягають у невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону та неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність.
Підкреслює, що не погоджується з висновком суду, оскільки у вироку зазначено, як процесуальне джерело доказів покази, а у відповідності до ч.2 ст. 84 КПК України такими є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Цей перелік є вичерпним і такого джерела доказів як покази, чинний КПК України не передбачає.
Звертає увагу, що докази, якими суд обґрунтовує постановлений вирок є неналежними, оскільки такі жодним чином не встановлюють факту нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому.
Наголошує, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються матеріалами справи та не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і в суді вичерпані можливості отримати такі.
Просить допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
В запереченні на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_10 вказує, що така є надуманою і викладені в ній доводи не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази по справі, постановив законне і обґрунтоване судове рішення та просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , думку прокурора, які заперечили таку та просять залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що під час зборів мешканців будинку між ним та потерпілім відбувся словесний конфлікт, він замахнувся хотів його вдарити, але перешкодили мешканці будинку.
В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 заперечуючи апеляційну скаргу, зазначив, що ОСОБА_6 забороняв знімати збори, між ними відбулась словесна перепалка, до нього почав наближатись обвинувачений, вдарив його, він впав і впала камера. В перші дні після цього в нього було опухле обличчя, тріснута губа, хитався зуб.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду І інстанції в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, є обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана належна об`єктивна оцінка.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 23 листопада 2016 року, близько 19:00 год. на загальних зборах мешканців будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту між ним та ОСОБА_6 , останній вдарив його кулаком в обличчя в ділянку губи з лівої сторони, від чого він ОСОБА_10 впав на підлогу. Крім цього, фотоапарат, який висів у нього на шиї, вдарився об підлогу та від нього відламалась прикріплююча деталь.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , даними в судовому засіданні в суді першої інстанції, згідно яких, в листопаді 2016 року, близько 19:00 год., вона була присутня на зборах мешканців будинку. Чула, як ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_10 , чому його звільнили з роботи, на що останній відповів, що через те, що мав інтимні відносини з дружиною обвинуваченого. В цей момент вона відійшла в сторону до ліфта, так як їй мали зателефонувати. Після телефонної розмови, перебуваючи біля ліфта, почула крик та галас. Однак, на збори вже не повернулась, а пішла додому. Наступного дня, зі слів інших сусідів, їй стало відомо, що на зборах ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_10 .

Висновком експерта №2282 від 26 листопада 2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено синець на нижній губі зліва, який утворився від дії тупого предмета та міг виникнути 23 листопада 2016 року і відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Показаннями експерта ОСОБА_19 , даними в судовому засіданні в суді першої інстанції, згідно яких, остання підтвердила даний висновок експерта щодо механізму і часу утворення та локалізації тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_10 ..

Протоколами огляду предмета від 02 грудня 2016 року з фототаблицями до них; протоколом проведення слідчого експерименту від 23 січня 2016 року; відеозаписом зборів, збереженому на диску DVD-R16X, що були оглянуті в судовому засіданні і яким суд дав належну правову оцінку, зазначивши про це у вироку.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, колегією суддів, при огляді відеозапису зборів 23.11.2016 р., встановлено, що на такому зафіксовано факт нанесення удару обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 , останні при цьому себе опізнали. ОСОБА_6 при цьому заперечив, що він наніс удар зазначивши, що він лише замахнувся, бо був в стані афекту, оскільки потерпілий ОСОБА_10 образив його дружину.

Що стосується доводів апелянта про проведення слідчого експерименту від 23 січня 2016 року з порушенням порядку визначеного КПК України, то такі свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Стосовно показань обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , то такі, на думку колегії суддів, вірно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами і направлені на уникнення від кримінальної відповідальності обвинуваченим ОСОБА_6 за скоєне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Оскільки, обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, такий останнім вчинено 23 листопада 2016 року, відповідно з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло понад два роки, відтак обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити від покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, 49, 74 КК України колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
На підставі ст. 49, 74 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4