ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1010/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/131/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

представника служби

у справах дітей

Монастириської РДА ОСОБА_10

представника

ювенальної привенції ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на вирок Монастириського районного суду від 13 березня 2019 року,-

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , неодружений, з середньою освітою, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 715 грн. судових витрат та вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Згідно з вироком суду, 10 травня 2018 року, близько 01:00 год. ночі у обвинуваченого ОСОБА_7 , під час прогулянки АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення належного потерпілій ОСОБА_12 майна з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 10 травня 2018 року о 01:00 год. ночі обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, бажаючи заволодіти неналежним йому майном та в подальшому використати його для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви та мету, підійшов до крайнього вікна, яке знаходиться по ліву сторону від вхідних дверей, демонтував металеву решітку шляхом пошкодження цегляної стіни з передньої сторони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по вул.Шкільній у с.Сороки Бучацького району Тернопільської області, після чого з метою проникнення у магазин, розбив каменем шибу вікна, правою рукою відчинив його із внутрішньої сторони та проник у приміщення магазину.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно, підійшов до стелажу із горілчаними виробами та здійснив крадіжку однієї пляшки вина «Фрателі Бянко» об`ємом 0,7 літра, вартістю 43 грн, після чого підійшов до стелажу з сигаретами та вчинив крадіжку трьох пачок сигарет марки «Честерфілд», вартістю 91 грн. та двох пачок сигарет «Ротманс», вартістю 47 грн. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, підійшовши до стелажу, на якому знаходилися плитки шоколаду та здійснив крадіжку шести плиток шоколаду марки «Рошен», загальною вартістю 136 грн., після чого підійшовши до прилавку, відчинив шухляду, в якій знаходились грошові кошти та здійснив крадіжку грошових коштів у сумі 315 грн. Поклавши вищевказане майно у поліетиленовий пакет чорного кольору, який знаходився поблизу прилавка, а грошові кошти в кишеню своїх джинсів, покинув приміщення магазину через пошкоджене вікно, отримавши при цьому можливість володіти та розпоряджатися викраденим майном.

В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та призначити обвинуваченому покарання без позбавлення волі за ч.1 ст.185 КК України у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Вказує, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 , скоївши злочин, заподіяв матеріальну шкоду у розмірі 620 грн., яка є незначною, виходячи із майнового стану потерпілого. Крім цього, вважає, що обвинувачений є несформованою неповнолітньою особою, із відсутнім життєвим досвідом, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, а тому може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах законного представника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу заперечив, в судових дебатах захисника ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей Монастириської РДА ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу частково, просять застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначити йому громадські роботи, в судових дебатах прокурора та представника ювенальної привенції, які заперечили апеляційну скаргу, просять вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67, 103 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до тяжких злочинів, особу винного, який є неповнолітнім, раніше не судимий, умови його життя та виховання, крім того, взяв до уваги його відношення до скоєного злочину, думку потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, просила його суворо не карати, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, окрім того, враховано досудову доповідь органу пробації про можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі з встановленням судом певних обов`язків, і при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вірно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 185 КК України, вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину та думку потерпілої.

Наведені в апеляційній скарзі апелянта доводи про те, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого і за своїм видом є суворим, не впливають на відповідність призначеного покарання.

Окрім того, доводи апелянта про заміну покарання, до якого застосована стаття 75, 104 КК України, покаранням, яке належить відбувати реально, становить погіршення становища обвинуваченого.

Таким чином, доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального закону, які були би підставами для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Монастириського районного суду від 13 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи