1Справа № 335/6043/19 1-кс/335/3813/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000289 від 27.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
До слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло зазначене клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження № 0000289 від 27.09.2018 року, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 КПК України.
Зокрема, у клопотанні ставиться питання про накладення арешту з метою збереження речових доказів на наступне майно: мобільний телефон фірми «Samsung» imei: НОМЕР_1 без сім карти, мобільний телефон фірми «Mi» imei: НОМЕР_2 без сім карти, мобільний телефон фірми «Samsung» imei: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з сім картою оператора «МТС» НОМЕР_5 та «Київстар» з флеш носієм на 16 Gb.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000289 від 27.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
30.05.2019 у період часу з 07 години 06 хвилин до 11 години 24 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 були вилучені предмети, які можуть належати особам, що вчинили вказані кримінальні правопорушення та які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінальних проваджень і мають значення речових доказів, а саме: мобільний телефон фірми «Samsung» imei: НОМЕР_1 без сім карти; мобільний телефон фірми «Mi» imei: НОМЕР_2 без сім карти; мобільний телефон фірми «Samsung» imei: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з сім картою оператора «МТС» НОМЕР_5 та «Київстар» з флеш носієм на 16 Gb.

Слідчий посилаючись на те, що отримані в ході розслідування кримінального провадження, під час досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, просить клопотання задовольнити.

Позиція сторін
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримував в повному обсязі з наведених у ньому підстав.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала частково, просила клопотання задовольнити в частині накладення арешту на мобільний телефон фірми Samsung іmei: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з сім картою оператора „МТС НОМЕР_5 та „Київстар з флеш носієм на 16 Gb.

Власник майна та його захисник адвокат ОСОБА_6 частково заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, відсутні докази, того, що вилучене майно належить саме ОСОБА_5 , а також зазначили, що два з трьох вилучених мобільних телефонів є вживаними (непрацюючими) та належать матері ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання
Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, згідно постанови від 16.01.2019.
При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно мобільний телефон фірми Samsung іmei: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з сім картою оператора „МТС НОМЕР_5 та „Київстар з флеш носієм на 16 Gb відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.
Разом з цим, клопотання слідчого не містить будь-яких посилань на докази, а матеріали провадження і самих доказів, на підтвердження того, що мобільний телефон фірми «Samsung» imei: НОМЕР_1 без сім карти, мобільний телефон фірми «Mi» imei: НОМЕР_2 без сім карти, належить саме ОСОБА_5 .

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 30.05.2019 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон фірми Samsung іmei: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з сім картою оператора „МТС НОМЕР_5 та „Київстар з флеш носієм на 16 Gb.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1