Справа № 522/3654/19
Провадження по справі № 1-кп/522/1003/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року м.Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003052 від 01.12.2018 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003052 від 01.12.2018 року, відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань учасників судового розгляду, зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу 60 денного строку.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, тому існує необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, окрім цього, обвинувачений не працевлаштований, неодружений, свідчать про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 потрібно продовжити, так як ризики, які суд приймав до уваги при обранні вказаного запобіжного заходу, ще мають місце.

Суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру застави, або для зміни запобіжного заходу на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , так як застава в іншому розмірі, або домашній арешт, не здатні забезпечити виконання цим обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 331, 334, 369-372, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_5 , та обвинуваченому ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, та про зменшення розміру застави відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 2 місяці, тобто до 02.12.2019 року.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 03.10.2019 року.

Ухвала суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

03.10.2019