Справа № 357/8923/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за № 0002002 від 17.07.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні маючого малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ТОВ «АНД-ГРУП», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що 14.07.2019 приблизно о 12.13 год. ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чудового майна, приїхав на територію за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Кирила Стеценка, а саме до металевого сховища, яке відведене для зберігання матеріальних цінностей - дизельного палива, власником якого являється ТОВ «АНД-ГРУП», де ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом злому навісного замка, проник до вказаного сховища та за допомогою прикладу паливної картки до дизельного модуля, заповнив п`ять каністр по двадцять літрів дизельним паливом.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив крадіжку 100 літрів дизельного палива, вартістю 2 7гривень 30 копійок за 1 літр, на загальну суму 2730,00 гривень.

Після вчинення злочину ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіявши ТОВ «АНД-ГРУП» матеріальних збитків на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за статтею 185 ч. 3 КК України, за ознаками таємного викрадання чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище.

Докази на підтвердження встановлення судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаний в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро каявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема він пояснив, що працюючи водієм ТОВ «АНД-ГРУП» та маючи картку для заправлення паливом транспортного засобу, на якому працює на зазначеному підприємстві, 14.07.2019 приблизно о 12.13 год. приїхав на територію за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Кирила Стеценка, а саме до металевого сховища, яке відведене для зберігання матеріальних цінностей, а саме дизельного палива, власником якого являється ТОВ «АНД-ГРУП», зламав навісний замок воріт, проник до вказаного сховища та за допомогою прикладу паливної картки до дизельного модуля, заповнив п`ять каністр по двадцять літрів дизельним паливом, які привіз з собою незнайома людина, якій ОСОБА_3 вирішив продати вказане пальне. Після цього незнайома людина розрахувалась з ОСОБА_3 , передавши останньому 2730,00 гривень та з місця вчинення злочину зникли. ОСОБА_3 наполягав, що матеріальну шкоду завдану в наслідок вчинення злочину, в повному обсязі відшкодував підприємству.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілого ТОВ «АНД-ГРУП» в судове засідання не з`явився надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, зазначивши, що матеріальних претензій до ОСОБА_3 не має, оскільки останній відшкодував завдану матеріальну шкоду злочином, цивільний позов не заявляв.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, в таємному викраданні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і його основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює водієм ТОВ «АНД-ГРУП», тобто має законне джерело заробітку, розлучений, але має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має постійне місце проживання, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; позицію представника потерпілого викладеної у заяві; відношення обвинуваченого до вчиненого, який під час судового засідання неодноразово просив пробачення за вчинений злочин, щиро каявся, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі, однак з урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1