Ухвала
Іменем України

23 вересня 2019 р.

м. Київ
Справа № 304/1227/18
Провадження № 51-3702 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року,
встановив:
Львівським апеляційним судом ухвалою від 12 вересня 2019 року клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 було задоволено та обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку. В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року у справі № 4-р/2019, відповідно до якого було визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Захисник вважає, що апеляційний суд під час розгляду питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому діяв як суд першої інстанції, що, на його думку, дає підстави для звернення зі скаргою на таке рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до п.п. 20, 22, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено основні терміни Кодексу: суд апеляційної інстанції - відповідний апеляційний суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення; суд першої інстанції - районний, районний у місті, міський та міськрайонний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження; судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Чинним КПК України не передбачено здійснення судом апеляційної інстанції повноважень суду першої інстанції.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до наданої Суду копії оскаржуваного судового рішення запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 обирався безпосередньо Львівським апеляційним судом за клопотанням прокурора.
Тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника на вищевказані висновки Конституційного суду України викладені у рішенні №4-р/2019 від 13 червня 2019 року, оскільки вказане рішення стосується можливості апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження у суді першої інстанції, а оскаржувана ухвала є такою, що не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3