Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1972/15-к
Провадження № 1-кп/382/30/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині кримінальне провадження № 0000018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіно Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, під час іспитового строку вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

Відповідно до Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" №303/2014 від 17 березня 2014 року та Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошено часткову мобілізацію. 20 липня 2015 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 призначений до команди - НОМЕР_1 . 20 липня 2015 року о 12 год. 00 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_4 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 . 20 липня 2015 року о 12 год. з ОСОБА_4 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 проведено роз`яснювальну бесіду, під час якої повідомлено, що після вручення повістки про виклик військовозобов`язаний ОСОБА_4 повинен 22 липня 2015 року о 06 год. 30 хв. з`явитись до Яготинського РВК та у супроводі відповідальної посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_4 направитись за командою В 0941-ЗС до військової частини, для проходження військової служби за мобілізацією. 20 липня 2015 року близько 12 год. військовозобов`язаний ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення вимог Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", ст. ст. 1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не бажаючи виконувати свій конституційний та військовий обов`язок проходити військову службу, маючи намір ухилитися від призову за мобілізацією, та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, в присутності виконувача обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_6 , солдата (водія) ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , провідного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , відкрито відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 для призову за мобілізацією, чим відмовився від проходження військової служби в умовах мобілізації. 22 липня 2015 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув та у складі команди ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшого проходження військової служби не вибув.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав частково та дав показання, що у 2014 році він з"явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 та проходив медичну комісію, був придатний до військової служби. Пізніше за місцем його реєстрації у с. Засупоївка приходили повістки, які отримувала його мати. У травні 2015 року він був засуджений за вироком Бориспільського міськрайонного суду до позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком. Коли у липні він з"явився до Яготинського РВК, то повідомив, що є засудженим умовно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в зв"язку з чим вважав, що не підлягає призову за мобілізацією. Він також пояснював, що у нього відсутні зубти, однак, до лікаря його ніхто не направив, повторний медичний огляд не був проведений. Крім цього, в Росії проживають багато його родичів. За таких обставин він відмовився отримувати повістку, яку йому намагалися вручити працівники Яготинського РВК. Проте, 17 січня 2017 р. його оглянула ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 та з довідки вбачається, що він на підставі ст. 49а графи II розкладу хвороб є обмежено придатним до військової служби.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 вину визнав частково, його вина в судовому засіданні доведена показаннями свідків, іншими доказами зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, що він працює лікарем-терапевтом ІНФОРМАЦІЯ_7 та у 2014 році був головою військово-лікарської комісії РВК. ОСОБА_4 проходив військово-лікарську комісію у липні 2014 року та 23.07.2014 р. комісія визнала його придатним до військової служби, в тому числі ОСОБА_4 оглядався стоматологом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав показання, що він, як стоматолог оглядав ОСОБА_4 під час проходження військово-лікарської комісії. На момент огляду у ОСОБА_4 була відсутня значна кількість зубів, однак його захворювання не давало підстав для визнання його непридатним чи обмежено придатним до військової служби.

З показань свідка ОСОБА_11 даних в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 перебував на обліку в Яготинському РС КВІ. На даний час іспитовий строк у нього закінчився. Останній вчасно з"являвся на реєстрацію, виконував зобов"язання покладені на нього за вироком суду, не допускав будь-яких порушень.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала показання, що вона є матір`ю обвинуваченого. Декілька разів вона отримувала повістки замість сина та їздила до Яготинського РВК, де пояснювала, що ОСОБА_4 знаходиться у м. Бориспіль та відносно нього проводиться досудове розслідування. Також до них додому приїздили працівники військомату із головою сільради та хотіли вручити ОСОБА_4 повістку. Проте, вона повідомила, що ОСОБА_4 на даний час відсутній та відносно нього вже постановлений вирок суду. Працівники військомату при цьому запросили ОСОБА_4 прибути до військомату, про що вона повідомила ОСОБА_4 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона перебуває у шлюбних відносинах із ОСОБА_4 . Декілька повісток з військомату отримувала матір ОСОБА_4 . А коли вони вдвох з останнім прибули до військомату, ОСОБА_4 відмовився отримувати повістку, оскільки мав захворювання та у них на утриманні перебувало двоє дітей, яких вона самостійно забезпечити матеріально не змогла б.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він працював водієм у ІНФОРМАЦІЯ_8 та був присутнім при тому, як 20 липня 2015 р. ОСОБА_4 відмовився отримати повістку про мобілізацію. При цьому, ОСОБА_4 було роз"яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від мобілізації, про відмову від отримання повістки був складений акт.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання, що він тимчасово виконував обов`язки військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_4 . 20 липня 2015 р. ОСОБА_4 був викликаний до військомату для отримання повістки, однак, від отримання повістки відмовився. Йому було роз"яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, останній знав, що 22 липня 2015 р. о 6 годині 30 хвилин він повинен був з`явитись для направлення на Роменський полігон.

З акту про відмову від повідомлення (отримання повістки) від 20 липня 2015 року (а.с.6 т. 1) вбачається, що ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовився від отримання бойової повістки.

З облікової карточки військовозобов`язаного, картки обстеження та медичного огляду, довідки військово-лікарської комісії від 23 липня 2014 року (а.с. 7-9 т.1) вбачається, що ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та придатним до військової служби, не має права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, не являється заброньованим на період мобілізації підприємством за місцем роботи.

З розписки (а.с. 11 т. 1) вбачається, що ОСОБА_15 отримала повістку на ім"я ОСОБА_4 про явку в Яготинський РВК 5.05.2015 р.

З доповідних записок від 20.07. 2015 р. та від 22.07.2015 р. (а.с. 13, 14 т.1) вбачається, що під час роз`яснювальної бесіди військовозобов`язаному ОСОБА_4 було роз`яснено, що після вручення повістки йому необхідно буде з`явитись до Яготинського РВК 22 липня 2015 року о 06 годині 30 хв., також було роз`яснено, що по прибуттю він з відповідальною особою направиться до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією. Після проведеної бесіди ОСОБА_4 відмовився від отримання мобілізаційного розпорядження, бойової повістки на 22.07.2015 р. ОСОБА_4 у призначений час до Яготинського РВК не з`явився.

З довідки кримінально-виконавчої інспекції від 22.07.2015 р. (а.с. 51 т. 1) вбачається, що ОСОБА_4 з 16.07.2015 р. перебуває на обліку кримінально-виконавчої інспекції, як засуджений за вироком Бориспільського міськрайонного суду від 28.05.2015 р., за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з спитовим строком на 2 роки.

З довідки Яготинської ЦРЛ (а.с. 52 т.1) вбачається, що ОСОБА_4 11.08.2015 р. о 13 год. знаходився на консультації у лікаря-стоматолога з діагнозом: відсутність на верхній щелепі семи зубів, на нижній щелепі-5 зубів.

З довідок Яготинської ЦРЛ (а.с. 53-54 т.1) вбачається, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

З характеристики (а.с. 55 т.1) вбачається, що по місцю проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 17.01.2017 р. (а.с. 120 т.1) вбачається, що ОСОБА_4 встановлений діагноз: часткова вторинна адентія (вісутність зубів) на верхній та нижній щелепах, відсутність 12 зубів, в тому числі жувальної по Агопову. Обмежено придатний до військової служби.

Відповідно до Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року та Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, (а.с.18 т.1).

Пунктом 3.8 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України передбачено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення прридатності до війсткової служби та військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов"язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: "не придатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час", "обмежено придатний до військової служби" ...

Статтею 49а глави 2 Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України введеного в дію наказом МО України від 14.08.2008 № 402 з подальшими змінами вбачається, що відсутність 10 і бльше зубів на одній щелепі або заміни їх знімним протезом, відсутність 8 кутніх зубів на одній щелепі, відсутність 4 кутніх зубів на верхній щелепі з одного боку та 4 кутніх зубів на нижній щелепі з другого боку або заміна їх знімними протезами є підставою для визнання особи непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час.

В силу ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_4 відповідно до ст. 49а глави 2 Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, введеного в дію наказом МО України від 14.08.2008 № 402 з подальшими змінами є особою обмежено придатною для військової служби лише на період воєнного часу, а дія статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у редакції станом на 6 червня 2015 року на нього не розповсюджувалася, то під час особливого періоду після оприлюднення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року та Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні ОСОБА_4 слід вважати особою, яка підлягає призову за мобілізацією незалежно від часу встановлення йому діагнозу на підставі ст. 49а глави 2 Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України.

Крім цього, в силу ст.23 ЗУ Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в редакції станом на 6 червня 2015 року не звільняються від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов"язані, які перебувають на обліку, як засуджені до позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком.

Таким чином, оцінюючи всі докази в сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, а дії його за ст. 336 КК України кваліфіковані вірно, так як він ухилився від призову за мобілізацією.

Призначаючи покарання підсудньому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, те, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину та вважає, що міру покарання йому необхідно обрати в межах санкції статті, що передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 просив застосувати до нього положення пункту "в" ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" та звільнити його від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

Так, згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, тобто за вчинення умисного злочину середньої тяжкості.

Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Амністія - це вид звільнення від кримінальної відповідальності чи від покарання та його відбування, який на підставі закону про амністію застосовується судом щодо певної, але індивідуально невизначеної категорії осіб, винних у вчиненні злочинів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Статтею 86 КК України визначено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Виходячи з вищенаведеного, зазначені норми закону передбачають застосування амністії саме до осіб, а не до покарання, а тому не може ставитися у залежність від призначення особі покарання за сукупністю вироків з можливістю застосування до неї акта амністії.

Так, у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено перелік категорій осіб, до яких амністія не застосовується. Структура зазначеної норми через використання у ній підпунктів, з наведенням конкретної категорії у кожному з них, свідчить про відокремленість цих категорій та неможливість їх підміни одна одною.

Зокрема, у п. «а» встановлена заборона застосування амністії до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин. Тобто, вказаний пункт поширюється на осіб, які в період відбування покарання вчинили новий злочин, і, відповідно, не може стосуватися осіб, які були звільнені від відбування покарання, в тому числі, з випробуванням.

До осіб, які вчинили злочин, у період іспитового строку, має застосовуватися спеціальна норма - п. «в» вказаного Закону, який забороняє застосовувати амністію щодо іншої категорії осіб - тих, які були звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином, формулювання «знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин» свідчить про те, що вчинення особою попередньо або в подальшому умисних злочинів невеликої чи середньої тяжкості не є підставою для незастосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки за попереднім вироком ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням, і він у період іспитового строку вчинив злочин середньої тяжкості, що відповідає змісту п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», то за відсутності підстав, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», він може бути звільнений від покарання.

Аналогічну позицію висловив у своїй постанові Верховний Суд від 18 березня 2019 року (справа № 137/84/17).

Так, пункт "в" ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року передбачає, що особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповилося 18 років, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов"язаних з позбавленням волі, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 кримінального кодексу України.

З копії свідоцтва про народження (а.с. 50 т. 1) вбачається, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв"язку з чим його заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 336 КК України та призначити йому покарання за цією статтею

- 3 ( три ) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 п. "в" ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Речовий доказ по справі компакт- диск формату CD-R, на якому міститься аудіо-відео запис тривалістю 01 хв. 01 с., що записаний у Яготинському РВК 20 липня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , що зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000018, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору на підставі п.6 ст. 376 КПК України.

Роз"яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не буде скасовано, він набирає чинності після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1