Справа № 342/789/17
Провадження № 11-кп/4808/194/19
Категорія ч. 3 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю с/з ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури, (прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції) ОСОБА_7 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стефанці Городенківського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм-експедитором Городенківського відділення №1 "Нова пошта", на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше судимого 13.05.2013р. Городенківським районним судом за ст.185 ч.3, ст.186 ч.3 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, 19.09.2014 р. звільнився з місць позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.

1.1.Вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ухвалено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 02.08.2017 року до дня внесення застави 16.08.2017 (включно), з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_8 від призначеного основного покарання з випробувальним терміном 2 (два) роки.

Вказаним вироком ухвалено покласти на ОСОБА_8 обов`язки визначені п.1, 2, ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у вигляді застави.

Вирішено питання речових доказів.

Після набрання вироком законної сили кошти в розмірі 33680 грн., які були внесені платником ОСОБА_12 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області згідно квитанції № 13 від 16.08.2017 р., як застава за ОСОБА_8 , ухвалено повернути ОСОБА_12 .

1.2. Згідно вироку суду 02.08.2017 року близько 01 год.30 хв. ОСОБА_8 прийшов на територію господарства по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому вона проживає. Через відчинене вікно, розташоване над вхідними дверима будинку, присвітивши ліхтариком, користуючись вигідною для нього обстановкою: темною порою доби та відсутністю сторонніх осіб, проник всередину житлового будинку. Від шуму потерпіла, яка перебувала у спальній кімнаті, прокинулась. ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, користуючись тим, що ОСОБА_11 проживає одна, є перестарілою особою, з метою викрадення чужого майна, відкрито застосував до потерпілої фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схопив її за одяг, штовхнув на ліжко та почав вимагати видати йому грошові кошти. ОСОБА_11 відмовилась, при цьому пояснила, що в неї немає грошей. Після цього ОСОБА_8 в присутності потерпілої зламав двері меблевої шафи, з дерев`яної шкатулки, яка там знаходилась, відкрито викрав вироби із дорогоцінного металу «золота», та викрав гроші в сумі 100 грн. з сумочки потерпілої. Скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволікся, викрадаючи та розглядаючи золоті вироби, ОСОБА_11 через вікно в спальні вийшла з житлового будинку та втекла з місця події. ОСОБА_8 з викраденими золотими виробами та коштами також залишив місце події та повністю розпорядився викраденим. Злочин вчинив в період незнятої та непогашеної судимості. Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 27964,88 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, поєднаного з проникненням у житло, вчиненому повторно, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 186 КК України.

2. Зміст апеляційної скарги.

2.1. Прокурор не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції скасувати, з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_8 судом безпідставно враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як пом`якшуючі обставини, оскільки будь яких даних органу досудового розслідування щодо відомих обставин злочину обвинувачений не надавав, а тільки зізнався у вчиненому злочині під тиском беззаперечних доказів.

Також прокурор вказує на безпідставне застосування судом одночасно ст. 69 та ст.75 КК України, оскільки злочин вчинено при обтяжуючих обставинах, а саме відносно особи похилого віку, та те, що злочин вчинено потворно.

З цих підстав, вирок суду першої інстанції прокурор просив скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосування ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

2.2. В запереченні на апеляційну скаргу, ОСОБА_8 стверджував, що доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, оскільки впродовж досудового розслідування та у судових засіданнях він давав чіткі, послідовні покази про обставини вчиненого ним злочину; суворо дотримувався процесуальної дисципліни;попросив вибачення у потерпілої та повністю добровільно відшкодував їй завдану шкоду на суму 30 000 гривень, у зв`язку з чим потерпіла, просила суд не позбавляти його волі при призначенні покарання.

3. Правові позиції сторін.

3.1. В засіданні суду апеляційної інстанції прокурордоводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

3.2. ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_10 доводи апеляційної скарги заперечили, просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

3.3. ОСОБА_14 в засіданні суду апеляційної інстанції заявила, що обвинувачений є її родичем вона його двоюрідна бабця. Він усе їй відшкодував і вона його пробачила. Наполягала на тому, щоб не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки у нього на утриманні є родичі, які потребують опіки і за якими більше нікому приглядати.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, а також правильність кваліфікації дій жодна із сторін не оскаржує, а тому вирок у цій частині перегляду не підлягає.

Згідно ізст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

4.2. Щодо призначеного судом покарання і доводів апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК Українипокарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

4.2.1.В мотивах апеляційної скарги прокурор указував про неправильність застосування ст. 69 та 75 КК України до ОСОБА_8 Резолютивна частина апеляції містить позицію про застосування ст. 69 КК України, але з призначенням обвинуваченому реального покарання у виді трьох років позбавлення волі - тобто без застосування ст. 75 КК України. На думку колегії суддів це означає, що прокурор погодився із мотивами застосування ст. 69 КК України і розміром призначеного покарання.

Тому надалі апеляційний суд буде розглядати тільки можливість застосування до обвинуваченого приписів ст. 75 КК України, а саме: чи є у цій справі обставини, які дозволяють звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням.

4.2.2. На переконання колегії суддів такі обставини у цій справі є і вони обумовлюють рішення про відхилення доводів апеляційної скарги.

По перше. Зміст положень ст. 3 Конституції України в тому, що саме людина як найвища соціальна цінність визначає зміст і спрямованість діяльності держави. Наведені правові цінності розвинуті у ч. 1 ст. 1 КК України та ч. 1 ст. 2 КПК України, де послідовно за черговістю вказано, що кримінальний закон та кримінальне провадження у першу чергу захищають особу від суспільно-небезпечних посягань, а вже потім існуючий правопорядок.

Примат прав особи перед державою в даному випадку означає, що у питаннях кари думка особи, яка безпосередньо потерпіла від злочину є визначальною, саме вона може визначити дійсну співмірність покарання скоєному проти неї.

Потерпіла в усіх інстанціях просила суд не позбавляти її родича волі, між нею і обвинуваченим спочатку було укладено угоду про примирення, яка скасована апеляційним судом з-за того, що вони хоч і родичі, але не настільки близькі як це визначено п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, що формально впливає на можливість застосування приписів ч. 3 ст. 477 та ч. 3 ст. 469 КПК України . Між тим, обвинувачений і потерпіла все ж родичі і рівень родинних стосунків у селі інший, ніж, до прикладу, в великому місті. Законодавець, дозволяючи угоди між близькими родичами у кримінальному провадженні у формі приватного звинувачення, виходив саме з особливості і близькості стосунків між родичами. Двоюрідна бабця обвинуваченого, хоч і не близький родич, однак особливість цих стосунків у селах дозволяє зробити висновок, що її думка є дуже вагомою при призначенні покарання. Тому, з урахуванням принципу верховенства права ( ст. 8 КПК України), апеляційний суд уважає, що думка потерпілої щодо позбавлення її обвинуваченого родича волі повинна бути врахована як визначальна.

По друге. ОСОБА_8 щиро розкаявся.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, врахував те, що засуджений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завдану шкоду, про, що в матеріалах є відповідна заява, власноруч написана потерпілою. Це обґрунтовано враховано судом при застосуванні до ОСОБА_8 приписів ст. 75 КК України.

По третє. Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив новий злочин, маючи не зняту та непогашену судимість, встановив обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.Судом також враховано доповідь органу пробації та характеристику особи обвинуваченого.

Але у цій справі є ще обставини об`єктивного характеру, які дозволяють застосувати приписи ст. 75 КК України.

Обвинувачений має постійне місце проживання, дружину і двох дітей. Це сімейні зобов`язання, які він виконує, працюючи і характеризуючись за місцем праці виключно позитивно, і які припиняться, якщо він буде позбавлений волі. Становище цих осіб буде погіршено. Окрім того, у ОСОБА_8 під опікою ще двоє родичів: недієздатна сестра ОСОБА_15 та непрацездатний ОСОБА_16 , який також обмежений у здатності контролювати свою поведінку (а.п. 48 т. 2). Потерпіла ОСОБА_11 вказала, що ці особи залишаться без догляду. Оскільки інших родичів, які могли б за ними доглядати, немає.Це апеляційний суд також оцінює як обставини, що є підставою для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого.

Згідно довідок Городенківської ЦРЛ обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

4.3. Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно врахував всі обставини для призначення покарання відповідно до ст. 50, 65 КК України, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

5. Рішення суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують,вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури, (прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції) ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5