Провадження 1-кс/201/5961/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31.01.2018р. про закриття кримінального провадження № 0001317 від 19.10.2017р.

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 09.10.2019р. (діє за ордером від 24.05.2018р.) звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31.01.2018р. про закриття кримінального провадження № 0001317 від 19.10.2017р. В обґрунтування скарги зазначила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було проведено неповно та односторонньо, постанова про закриття кримінального провадження була винесена передчасно, без проведення необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку з чим відповідна постанова є передчасною та підлягає скасуванню.

Крім того, адвокат просила поновити їй строк для звернення зі скаргою до слідчого судді, який нею був пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову від 31.01.2018р. вона отримала на адвокатський запит поштою лише 10.09.2019р.

В провадження слідчого судді ОСОБА_1 скаргу передано згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09.10.2019р. та призначено до розгляду на 11.10.2019р.

Розгляд скарги, який було призначено на 11.10.2019р., було відкладено по причині ненадання прокуратурою Дніпропетровської області для огляду суду матеріалів кримінального провадження №0001317.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання 16.10.2019р. не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 10.10.2019р. на е/пошту суду надіслала заяву, в якій просила скаргу задовольнити та розглядати за її відсутності (а.с. № 13), у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі адвоката з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судові засідання по скарзі, які призначалися на 11.10.2019р. та 16.10.2019р., двічі не з`явився, про час та місце розгляду справи кожного разу повідомлявся належним чином (в справі є відповідні підтвердження), що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Також прокуратурою Дніпропетровської області, на дві вимоги суду, матеріали кримінального провадження суду для огляду так і не були надані.

Розгляд скарги відбувався без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, з огляду на неявку представника прокуратури Дніпропетровської області та надіслану на е/пошту заяву адвоката ОСОБА_3 від 10.10.2019р.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015р., п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постановою слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31.01.2018р. кримінальне провадження №0001317 від 19.10.2017р., було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.364 КК України (а.с. № 7-8).
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально -процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 31.01.2018р. не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р., (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Проте, суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві скаржника та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Окремі посилання слідчого в постанові про закриття кримінального провадження носять загальний характер, без змістовного, конкретного аналізу доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Матеріали кримінального провадження органом досудового розслідування надані не були, а відтак доводи адвоката ОСОБА_3 щодо неповноти ведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не можуть бути спростовані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що свідчить про необхідність задоволення поданої скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001317, не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає за необхідне поновити адвокату ОСОБА_3 строк для звернення зі скаргою до слідчого судді з огляду на його пропуск з поважних причин.

Так оскаржувану постанову від 31.01.2018р. адвокат отримала на свій запит від прокуратури поштою лише 10.09.2019р. (а.с. № 6), а скаргу на постанову про закриття кримінального провадження до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адвокат вперше направила суду поштою 20.09.2019р., між тим скарга ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 25.09.2019р. була повернута з огляду на пропуск строку її подачі та відсутність відповідного клопотання по тексту скарги про поновлення такого строку (а.с. №5).

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, ч. 4 ст.107, ст.ст.110, 303-307 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити строк адвокату ОСОБА_3 на звернення до слідчого судді зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31.01.2018р. про закриття кримінального провадження № 0001317 від 19.10.2017р.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31.01.2018р. про закриття кримінального провадження № 0001317 від 19.10.2017р. задовольнити.

Постанову слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 31.01.2018р. про закриття кримінального провадження № 0001317 від 19.10.2017р. скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1