№ 136/2319/18
ВИРОК
Іменем України

25.06.2019р. м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 17.10.2018 за № 0000296 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теклинівка Липовецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, освіта професійно - технічна, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України,-

З участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_6 ,

свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

З боку захисту :

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника, адвоката ОСОБА_9 ,

Встановив:

11.02.2019 до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000296 від 17.10.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Так, 12 жовтня 2018 року, біля 19 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на власній присадибній земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та межує з сусідньою земельною ділянкою ОСОБА_5 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшовши до останнього, умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в область правої сторони обличчя.

Внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі справа, травматичного підвивиху 7-го зуба справа на нижній щелепі, які згідно висновку експерта № 1223 від 18.10.2018 належить до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 12.10.2018 о 18: 00 год. він приїхав з м. Вінниці, в домі дружина та дочка плакали, оскільки сусід ОСОБА_5 обзивав їх та провокував. Він покликав ОСОБА_5 на розмову, щоб з`ясувати чому він ображає його рідних. Виникла сварка і він не стримався та вдарив ОСОБА_5 один раз кулаком в обличчя.

Щиро кається у вчиненому, просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 визнав частково. Просить суворо не карати.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 просив суд покарати обвинуваченого ОСОБА_3 згідно закону, та пояснив, що раніше між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 були нормальні стосунки. В липні 2018 року у них виникли суперечки із-за бур`яну, який зростав на земельній ділянці, яку використовував ОСОБА_3 . Він неодноразово просив його скосити. 12.10.2018 він збирав з дружиною та сусідкою яблука в своєму садку коли до нього підбіг ОСОБА_3 і наніс один удар, при цьому збив з обличчя окуляри і втік додому. Він викликав поліцію та «швидку». ОСОБА_3 до поліції не вийшов. А його швидка медична допомога забрала з гіпертонічною кризою. У нього зуб шатався, через деякий час його вирвав. Позовні вимоги просить задовольнити та стягнути з обвинуваченого на його користь 11908 грн. 33 коп., завданої шкоди, з яких : 1908 грн. 33 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, оскільки в нього погіршився стан здоров`я, він переніс моральне страждання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 12.10.2018 у вечірній час пішла по таблетку до Драпалюків, які збирали яблука в садку. ОСОБА_3 щось косив у себе на земельній ділянці. Чула сварку між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Було темно і чула позаду себе голос ОСОБА_3 «скинь окуляри» та почула удар. Після чого ОСОБА_5 викликав «швидку» та поліцію. Знає, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 в обличчя.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона проживає з ОСОБА_5 і 12.10.2018 у вечірній час збирала в саду з ОСОБА_5 яблука і до них зайшла ОСОБА_8 . На сусідській ділянці було чути звук мотокоси, сусід ОСОБА_3 косив траву і наближався до них. Потім почула його голос «скинь окуляри» і хлопок. Коли вона повернулася, то побачила ОСОБА_5 без окулярів, які знайшли в саду на другий день. Після чого викликав поліцію і «швидку», так як він отримав удар в обличчя від ОСОБА_3 .

Крім визнання свої вини ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні злочину, підтверджується наступними доказами:

?постановою про визнання речових доказів від 18.10.2018 (а.с. 88);

?протоколом огляду речей і предметів від 17.10.2018 (а.с. 89-90);

?копією вимоги Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 94);

?висновком експерта № 1223 від 18.10.2018, відповідно до якого у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження синець на обличчі справа, травматичний підвивих 7-го зуба справа на нижній щелепі.

Вказані ушкодження у ОСОБА_5 належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995), виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давність утворення, можливо, в строк, вказаний в Ухвалі про призначення експертизи 12.10.2018. (а с. 95);

?копією медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_5 (а.с. 96-98);

?копією паспорта, виданого 26.07.2002 Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 99);

?протоколами проведення слідчого експерименту від 30.10.2018 (а.с. 101-110);
?копією паспорта, виданого 20.02.2012 Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 111-112).

Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Таким чином, сукупність приведених і оцінених доказів переконує суд в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Як особа, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно (а.с. 74, 89, 91), на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває (а. с. 92-93).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_3 , його щире каяття, що відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставини, які б згідно зі ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому відсутні.

Відповідно до ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до висновків Липовецького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній ризик небезпеки для суспільства, а саме вважається що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не ставить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
На думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати нагляд (а.с. 73-78).

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу.
Відповідно до положень ст.ст. 55,56,61,128,129 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_5 у справі заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1908 грн. 33 коп. та моральної (немайнової) шкоди у розмірі 10 000 грн.

Розглянувши поданий цивільний позов, дослідивши надані докази на його обґрунтування та підтвердження, з`ясувавши позицію сторін, суд вважає, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

При цьому, згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при вирішені таких вимог судам належить виходити з того, що зокрема розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до пункту 2 цієї ж постанови Пленуму, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Потерпілим ОСОБА_5 надано недостатньо належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому матеріальної шкоди, а тому вона підлягає до часткового відшкодування обвинуваченим.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого, судом встановлено наступне:

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що розмір моральної шкоди становить 1500грн.

Вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає необхідним задовольнити його частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 - 437 грн. 30 коп. по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди, а саме: кошти витрачені на ліки, які знаходяться в причинному зв`язку з отриманою травмою зуба, що підтверджується товарним чеком № 100 від 16.10.2018, №№ 8-12 (а.с. 28).
В решті заявленого цивільного позову по відшкодуванню матеріальної шкоди відмовити, оскільки потерпілим не надано достатніх доказів на придбання ліків, які йому були призначені лікарем в зв`язку з отриманою травмою зуба.

Речовий доказ по справі: CD-R 700 мб, який був наданий потерпілим ОСОБА_5 , необхідно повернути власнику, на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирався.
Речовий доказ по справі: CD-R 700 мб, який був наданий потерпілим ОСОБА_5 , повернути власнику, на підставі ст.100 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 437 (чотириста тридцять сім) грн. 30 коп. та в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди - 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., а всього підлягає до стягнення на загальну суму 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн. 30 коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженому у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя