Справа №639/5431/19
Провадження №1-кс/639/2637/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» щодо ненадання інформації, -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга (клопотання) ОСОБА_2 , в якій остання, посилаючись на ст. 206 КПК України, просить зобов`язати адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор»:

-надати їй інформацію про графіки прогулянок, у відповідності до яких здійснювались її прогулянки на території зазначеної установи за весь період її утримання із зазначенням конкретного номера прогулянкового двора та часу прогулянок;

-надати інформацію про всі розпорядки дня, які застосовувались до осіб, ув`язнених за весь період її утримання в установі, починаючи з 09.03.2012р.;

-надати належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів у виді: гарфіков прогулянок 4-го режимного корпусу за період з 09.03.2012р. по 11.05.2017р. та з 06.11.2018р. по теперішній час; розпорядок дня для осіб, ув`язнених у період з 09.03.2012р. по 11.05.2017р. та з 06.11.2018р. по теперішній час

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_2 зазначає, що їй не надано відповіді на її звернення щодо надання вищезазначеної інформації.

Дослідивши подану скаргу, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.
Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.
Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
Таким чином, підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді відсутні.
Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
В скарзі, яка надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова, не міститься посилань на застосування до ОСОБА_2 насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), а фактично оскаржуються дії та бездіяльність адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» щодо не надання відповідей на її звернення.
Положеннями КПК України не передбачено повноважень слідчого судді щодо здійснення в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України судового контролю за додержанням прав, на порушення яких посилається ОСОБА_2 у своєму клопотанні (скарзі).

Відповідно до ч. 9 ст. 539 КПК України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу (про оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань), здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
Отже, з урахуванням суб`єктного складу та характеру спірних правовідносин, а також положень ч. 9 ст. 539 КПК України, вказаний спір може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, про що свідчить і судова практика (ухвала Запорізького апеляційного суду від 07.03.2019р. по справі №320/1705/18, http://www.reestr.court.gov.ua/Review/80439868; ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018р. по справі №822/1065/18, http://www.reestr.court.gov.ua/Review/76500467, ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017р. по справі №487/1298/17, http://www.reestr.court.gov.ua/Review/66619721, постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. по справі №822/3059/17, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/81841951).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В пункті 24 рішення по Справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) Європейський суд з прав людини зазначив: суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".
При цьому необхідно зазначити, що згідно висновків, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 10.06.2019р. по справі №639/3190/19, згідно яких слідчий суддя на виконання вимог ст. 206 КПК України повинен прийняти рішення по суті клопотання, а саме задовольнити або відмовити в його задоволенні та не може постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою.
З огляду на викладене, оскільки в поданій скарзі не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», фактично в ній оскаржуються бездіяльність адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» щодо не надання інформації (відповідей) за зверненнями ОСОБА_2 , тобто предмет вимог скарги не передбачений статтею 206 та іншими положеннями КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності залишення скарги (клопотання) ОСОБА_2 без задоволення.

Водночас, копію скарги необхідно направити до прокуратури Харківської області для перевірки викладених в ній фактів та у разі підтвердження вирішення питання про вжиття заходів реагування.

Крім того, необхідно роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідна бездіяльність може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання (скарги) ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відмовити.

Направити до прокуратури Харківської області копію скарги ОСОБА_2 для перевірки викладених в ній фактів та вирішення питання про вжиття заходів реагування.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідна бездіяльність адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» може бути оскаржена шляхом подачі позовної заяви в порядку адміністративного судочинства.
Оскарження ухвали не передбачено ст. ст. 206, 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1