Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 529/388/19
Провадження № 1-кс/553/81/2019
У Х В А Л А
Іменем України

30.09.2019 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю

захисника адвоката - ОСОБА_3 ,

скаржника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції з ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області від 24.04.2019 року по кримінальному провадженню № 0000024, -

В С Т А Н О В И В :
У травні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області від 24.04.2019 року по кримінальному провадженню № 0000024 про відмову в задоволенні клопотання про його допит. Вказує, що 08.05.2019 року отримав оскаржувану постанову слідчого, вважає дану її незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КПК України, в тому числі нормам ст.ст. 2, 9 КПК України та положенням щодо доказування. Постанова слідчого вмотивована тим, що вироком та ухвалами апеляційної та касаційної інстанції надано правові оцінки висновку експерта, що свідчить про упередженість слідчого ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024. Просить скасувати постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_6 від 24.04.2019 року про відмову в задоволенні клопотання від 05.04.2019 року, а матеріали направити до СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області для прийняття законного рішення.

На підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 13.06.2019 року матеріали за скаргою засудженого ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_6 від 24.04.2019 року направлено на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави для розгляду.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 від 21.06.2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.08.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2019 року скасовано та направлено скаргу на новий розгляд слідчим суддею.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_8 скаргу підтримали, просили задовольнити. Інші учасники справи до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що в провадженні слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000024 від 31.01.2019 року за заявою ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України за фактом складання завідомо неправдивого висновку № 156 від 27.08.2012 року судово-медичним експертом Миргородського відділення СМЕ під час досудового розслідування кримінального провадження № 12190049 за злочини, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.

05.04.2019 року заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_6 з клопотанням про допит його у відповідному процесуальному статусі у кримінальному провадженні № 0000024 від 31.01.2019 року, посилаючись на те, що знає про такі обставини, які дадуть змогу слідчому дійти правильного висновку та прийняти законне, неупереджене рішення.

Постановою слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_6 від 24.04.2019 року в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000024 від 31.01.2019 року відмовлено.

Як на підставу прийнятого рішення слідчий послалася на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 384 КК України, характеризується активною поведінкою дією, яким є в тому числі завідомо неправдивий висновок експерта, злочин визнається закінченим із моменту вчинення вказаної дії, є злочином з формальним складом та не передбачає потерпілих у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК, на яку посилається ОСОБА_4 , і яка голосить, що слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній. У нашому випадку ОСОБА_4 не має жодного статусу із перелічених у даному кримінальному провадженні: підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого, законного представника, захисника, потерпілого. А отже, допит ОСОБА_4 "у відповідному процесуальному статусі" неможливий.

Поряд з цим, слідчий зазначила, що вина ОСОБА_4 у вбивстві потерпілої ОСОБА_9 доведена судом в ході дослідження та перевірки в судовому засіданні значної кількості доказів в її сукупності та взаємозв`язку. В якості одного із доказів вини ОСОБА_4 суд в описово-мотивувальній частині вироку послався на покази судово-медичного експерта ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що від нанесення з великою силою ударів ножем, потерпіла за життя відчувала сильний біль та страждання, також вказав на її тілі виявлені сліди самооборони та прижиттєві тілесні ушкодження на стегнах потерпілої, що свідчить про намагання насильного розведення ніг. Вироком Диканського районного суду Полтавської області від 21.11.2012 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Полтавської області від 29.01.2013 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 21.11.2013 року, ОСОБА_4 визнав винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115 ( умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю) та ч. 2 ст. 263 КК України (незаконне виготовлення і носіння холодної зброї), що свідчить про законність, допустимість та належність доказів у кримінальному провадженню, а отже і про недоцільність визнання висновку експерта № 156 від 27.08.2012 року - завідомо неправдивим. Зважаючи на вищевикладене, та те, що ОСОБА_4 відповідного процесуального статусу не має, то проведення допиту є неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені до суду, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, в тому числі рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Як встановлено в ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник
За змістом норми ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети
Обґрунтовуючи клопотання про його допит у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 повідомив про те, що володіє відомостями про обставини справи, які сприятимуть прийняттю законного та обґрунтованого рішення.
При цьому, заявник не визначав процесуальний статус, у якому просить його допитати, тим самим залишивши вирішення цього питання на розсуд слідчого задля забезпечення реалізації положень сит. 2 КПК України та виконання обов`язку, визначеного в ст. 92 КПК України.
Разом з тим, слідчим не вжито заходів до вирішення по суті клопотання ОСОБА_4 , винесено постанову про відмову в його задоволенні з формальних підстав того, що заявник "не має відповідного процесуального статусу", тоді як такий статус мав би визначити сам слідчий з урахуванням конкретних обставин справи, а обґрунтовуючи підстави відмови у допиті скаржника враховувати завдання кримінального провадження, визначені в ст. 2 КПК України, та досягнення мети відповідної слідчої дії, як це визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_6 від 24.04.2019 року про відмову в задоволенні клопотання про допит ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000024 скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1