Справа № 498/147/19
Провадження № 1-кп/496/211/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченомуОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187 КК України на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна та за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України від 10 до 15 років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна. Прокурор зазначає, що на даний час існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (свідки являються родичами та односельчанами обвинуваченого); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (під час досудового розслідування декілька разів змінював свої покази, з метою уникнення кримінальної відповідальності); так як ОСОБА_7 раніше притягався до відповідальності за вчинення злочинів майнового характеру за ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Захисник обвинуваченого щодо продовження міри запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 просив вирішити на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовжене тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.
Суд вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187 КК України на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна та за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України від 10 до 15 років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому, враховуючи тяжкість покарання, може переховуватись від суду;

-перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні;

-в разі обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , який має непогашену судимість, може вчинити інший злочин.

Враховуючи вищенаведене, а також наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що є достатні підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, та утримувати його в Одеській УВП-21 УДПтС України в Одеській області, а саме з 14.11.2019 року до 24 години 12.01.2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику Одеського УВП-21 УДПтС України в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення (відповідно до рішення Конституційного суду України).

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Повний текст ухвали проголошено 19.11.2019 року о 14 годині