Справа №: 348/1057/19
Провадження №: 1-кп/0343/129/19
У Х В А Л А
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

01 листопада 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області клопотання про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000078 від 05.02.2019 щодо

ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2019, обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2019 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_5 , продовжено строком на 60 днів до 09.11.2019 включно.

31 жовтня 2019 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше неодноразово судимим, у період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, обвинувачується у вчиненні нових злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України.

У зв`язку із закінченням 09.11.2019 терміну запобіжного заходу виникла потреба продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки судовий розгляд у кримінальному провадженні не завершено.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, яке відповідно до санкції ч. 3 ст. 187 КК України карається позбавленням волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце і на даний час, зокрема ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання вищевказаним ризикам.
Наведені обставини дають підстави вважати про неможливість запобігання ризикам, передбаченим у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до ОСОБА_5 є доцільним застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримала з підстав, наведених у ньому. Вказала, що вважає наявними всі законні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 60 днів, оскільки не перестали існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 в судовому засідання просив строк тримання під вартою обвинуваченому продовжити. При цьому просив врахувати вік потерпілого, його страх перед обвинуваченим, що чітко прослідковувалося в судових засіданнях, в яких останній брав участь.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив щодо продовження строку тримання його під вартою.

Захисник ОСОБА_8 просив змінити запобіжний захід ОСОБА_5 на більш м`який, а саме домашній арешт, оскільки докази у даному провадженні вже дослідженні, відповідно обвинувачений ніяким чином не зможе перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 09.11.2019, однак судовий розгляд даного провадження не закінчено, обраний обвинуваченому запобіжний захід необхідно продовжити з таких підстав.

Пунктами 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини визначено, що обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу, та не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до змісту ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.09.2019 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.11.2019 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні знайшли підтвердження доводи прокурора про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від суду є те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, відповідно до КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі, усвідомлює неминучість покарання за нього, частково визнає свою причетності до вчинення злочину, немає міцних соціальних зав`язків, що може спонукати його переховуватися від суду.
Підставами вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого є те, що останній проживає з обвинуваченим в одному населениму пункті, внук потерпілого є зятем обвинуваченого, тобто вони добрі знайомі, спілкувались між собою, тому обвинувачений, усвідомлючи неминучість покарання за інкриміновані йому злочини, може незаконно впливати на потерпілого з метою зміни показань на його користь та уникнення від відповідальності.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що він обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, тому усвідомлює неминучість покарання за вказаний злочин, що може спонукати його перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу щодо обвинуваченого (більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання чи особистої поруки), суд враховує те, що ОСОБА_5 не має постійного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад 10 років, усвідомлює неминучість покарання за нього, а також те, що вказані види запобіжних заходів не виключатимуть вказаних вище ризиків, а тому доводи захисника та обвинуваченого щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є недостатніми та необґрунтованими.

Таким чином, суд приходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наведені прокурором ризики є дійсними і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Отже, враховуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 09.11.2019, беручи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, один з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, а саме відповідно до санкції ч. 3 ст. 187 КК України карається позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, наявність ризику вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 . Тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 372 КПК України, суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів - з 1 листопада 2019 року до 30 грудня 2019 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали в частині продовження строку тримання під вартою доручити начальнику ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12", якому направити копію даної ухвали.

Контроль за виконанням ухвали в частині продовження строку тримання під вартою покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3