Номер провадження: 11-сс/813/1173/19
Номер справи місцевого суду: 513/723/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000226 від 24 червня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 0000226 від 24 червня 2019 року, та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 серпня 2019 року, без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків не відлучатися із міста без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтувала тим, що:

- слідчим не доведена наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, оскільки докази, на які посилається в клопотанні слідчий, на думку захисника, є недостатніми. Також зауважує, що підозрюваний ОСОБА_8 відмовився від показань, що були надані ним слідчому в ході досудового розслідування, у зв`язку з тим, що вони були надані під тиском працівників Саратського ВП та ГУНП в Одеській області, та взагалі заперечує факт вчинення ним вбивства сина ОСОБА_9 ,

- слідчим суддею не було розглянуто питання щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного та менш суворого запобіжного заходу,

- в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді не доведено наявноість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволенн, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження апеляційний суд, керуючись ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався зазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, відповідно до клопотання слідчого, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 15.06.2019 року, о 21 год. прийшов додому до свого двоюрідного брата ОСОБА_10 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин виникла сварка між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що переросла у бійку.
В процесі бійки між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яка продовжилася у приміщенні кухні, останній, діючи на ґрунті раптово виниклого умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результатів своїх дій, наніс останньому численні удари кулаками та ногами по різним частинам тіла, в результаті чого ОСОБА_9 впав на підлогу, після чого ОСОБА_8 охопив шию ОСОБА_9 та почав здавлювати її до того часу, поки останній припинив подавати ознаки життя. Смерть ОСОБА_9 настала від перелому інших частин шиї (під`язикової кістки, щитоподібного хряща).
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та 26.06.2019 року його було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, наданих до клопотання а саме:

- протоколом огляду місця події, під час якого за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , у вигрібній ямі був виявлений труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- лікарським свідоцтвом про смерть № 106 від 26.06.2019 року, згідно якого смерть ОСОБА_9 настала від перелому інших частин шиї (під`язикової кістки, щитоподібного хряща);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час якого він розповів та показав, яким чином наносив удари потерпілому та здавлював його шию;
- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що в суботу 15.06.2019 року до нього прийшов ОСОБА_11 , а згодом ОСОБА_9 . Приблизно о 22 годині між останніми виникла сварка, а потім почалася «штовханина». Він сказав їм вийти в іншу кімнату. Що відбувалось в тій кімнаті, він не бачив, але чув звуки ударів. Потім все стихло і підозрюваний повернувся до кімнати, де був свідок і повідомив, що вдарив ОСОБА_12 і той без свідомості. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_8 пішов додому. Свідок ліг спати, а вранці 16.06.19 року в одній з кімнат біля кухні побачив труп ОСОБА_12 . Він телефонував підозрюваному та на "102" і "103", але не додзвонився. Труп він витягнув на веранду та накрив пледом. 18.06.2019 року він виявив, що тіла не має. Двері на ніч він не зачиняє.
- показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про те, що 15.06.2019 року приблизно о 19-20 годині вони бачили, як ОСОБА_16 пішов до ОСОБА_10 .
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 61), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що, підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, так як обґрунтовано підозрюється у вчиненні особо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину за місцем його проживання, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконного впливати на свідків й потерпілого та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тими обставинами, що у ОСОБА_8 взагалі відсутні міцні соціальні зв`язки, у нього не має сім`ї та утриманців.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України підтверджуються тим, що злочин вчинений за місцем проживання підозрюваного.

Приймаючи до у ваги, що свідок ОСОБА_10 є двоюрідним братом підозрюваного, а потерпіла є колишньою дружиною підозрюваного, апеляційний суд вважає, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, обставини його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано та чітко прийняв до уваги слідчий суддя.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки злочин спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року, якою у кримінальному провадженні №0000226 від 24 червня 2019 року, до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 серпня 2019 року, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4