Справа №571/1368/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_4 від 20 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 від 09 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 20 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 від 09 червня 2018 року, винесену слідчим СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_4 .

Скарга мотивована тим, що 20 травня 2019 року слідчим СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_4 винесено постанову, якою відмовлено скаржнику у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 від 09 червня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 240, частиною 1 статті 307, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 188-1 Кримінального кодексу України. Скаржник вважає, що постанова слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню є необґрунтованою, суперечливою, бездоказовою, а у зв`язку з цим винесеною незаконно та її слід скасувати.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Відповідно до вимог частини 3 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.

Статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до частини 1 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Судом встановлено, що 20 травня 2019 року слідчим СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_4 винесено постанову, якою відмовлено скаржнику ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 від 09 червня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 240, частиною 1 статті 307, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 188-1 Кримінального кодексу України.

Згідно частини 1 статті 55 Кримінального процесуального кодексу України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно частини 5 статті 55 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно з положеннями частини 5 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У своїх заявах про вчинене кримінальне правопорушення від 28 травня 2018 року та 01 червня 2018 року ОСОБА_3 зазначає, що в лютому місяці 2018 року, організоване злочинне угрупування з 8 (восьми) невідомих йому осіб, незаконно проникли до його приватного помешкання (літній будинок), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розікрало (частково знищило в процесі незаконної експлуатації) його приватні речі. Вказаний будинок злочинне угрупування використовує для виробництва, зберігання і реалізації наркотичних засобів, а такох для скуповування та зберігання бурштину. Крім того, злочинне угрупування викрадає електроенергію (шляхом накидання електропетель на електропроводи, які розміщуються на сповтах поруч) з метою несанкціонованої електрифікації даного будинку.

Своє рішення слідчий мотивував тим, що безпосереднім предметом злочину, передбаченого статтею 240 Кримінального кодексу України, є незагальнопоширені корисні копалини загальнодержавного значення в їх природному стані. Звернення на свою користь або на користь інших осіб природних ресурсів, які вилучені з надр землі завдяки вкладеній праці людини, потрібно розглядати як злочин не проти довкілля, а проти власності. Таким чином, враховуючи, що предметом злочину є бурштин-сирець, то в даному випадку потерпілим є держава.

Відповідно до статті 307 Кримінального кодексу України, об`єктом злочину є правовий режим обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, під яким розуміються види діяльності, пов`язані з: культивуванням рослин, що містять наркотичні речовини; розробкою, виробництвом, виготовленням, зберіганням, розподілом, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією, відпуском, ввезенням на територію України, вивезенням з території України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до Переліку, що дозволяються та контролюються згідно з чинним законодавством. Оскільки обіг зазначених засобів і речовин на території України заборонено, тому потерпілим виступає лише держава.

Відповідно до статті 188-1 Кримінального кодексу України, потерпілими від даного злочину може бути: суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність, пов`язану з виробництвом, передачею та постачанням електричної енергії, комбінованим виробництвом теплової та електричної енергії, виробництвом теплової енергії на теплоелектроцентралях і теплогенеруючих установках, у тому числі з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії (енергія сонячного випромінювання, вітру, морів, річок тощо); 2) фізичні та юридичні особи, які не є суб`єктами підприємництва і виробляють електричну або теплову енергію не для реалізації, а для власних потреб; 3) споживачі - юридичні та фізичні особи, які використовують (споживають) електричну і теплову енергію для власних побутових чи господарських потреб на підставі договору, укладеного з енергопостачальником. ОСОБА_3 не було надано жодних підтверджуючих документів на право власності того чи іншого майна, а також те, що даним кримінальним правопорушенням йому завдано збитки.

Згідно статті 185 Кримінального кодексу України, потерпілим від вказаного злочину може бути власник викраденого майна, матеріальна шкода якого визначається його вартістю.

Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчого ОСОБА_4 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживає один - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка №1370 від 27 липня 2018 року, видана Вежицькою сільською радою Рокитнівського району Рівненської області), який і буде потерпілим у даному випадку.

На підтвердження того, що у ОСОБА_3 було викрадено майно, останнім не було надано жодних підтверджуючих на це документів (перелік майна, яке було викрадене, його вартість, тощо).

Під час судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що кримінальними правопорушеннями, передбаченими частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 240, частиною 1 статті 307, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 188-1 Кримінального кодексу України, станом на день розгляду скарги, ОСОБА_3 завдана матеріальна чи моральна шкода. З копій заяв про вчинене кримінальне правопорушення, не вбачається спричинення особі, яка подала заяву, шкоди. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги. Крім того, скарга не містить жодних змістовних обґрунтувань щодо необхідності визнання заявника потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, окрім твердження, що "слідчий цілком формально з`ясував природу правовідносин".

Саме тільки твердження заявника про заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням без його обґрунтування, не є підставою для прийняття рішення про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.

Таким чином судом встановлено, що оскаржувана постанова слідчого по кримінальному провадженню №0000106 від 09 червня 2018 року відповідає вимогам статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Пунктом 4 частини 2 статті 307 Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_4 від 20 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000106 від 09 червня 2018 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2019 року.

Слідчий суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1