справа № 293/1516/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, судимого 26 січня 2018 року за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до 200 годин громадських робіт, відбув покарання 8 червня 2018 року,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних злочинів після відбуття покарання, маючи не погашену судимість, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе з приводу попередньої судимості не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин при наступних обставинах.

Так, 17 червня 2018 року близько 2 години ОСОБА_6 перебував поблизу розважального закладу "Анело", що по вул. Володимирській, 7 в смт Черняхів Житомирської області, де зустрівши раніше знайому неповнолітню ОСОБА_10 запропонував їй вступити з ним в статеві зносини, на що остання не погодилась. В цей же день, час та місці у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на порушення статевої свободи та недоторканості останньої.

Реалізуючи свій умисел, направлений на порушення статевої свободи та недоторканості ОСОБА_10 , ОСОБА_6 схопив її рукою за волосся та утримуючи в такому положенні, подолавши її волю до опору потягнув ОСОБА_10 до нежитлового приміщення, що розташоване поруч з домоволодінням по АДРЕСА_2 .

Після цього, ОСОБА_6 з метою реалізації свого умислу направленого на порушення статевої свободи та недоторканості неповнолітньої ОСОБА_10 , перебуваючи біля вказаного нежитлового приміщення, поклав потерпілу на бетону плиту на землі, роздягнув її, на що остання, розуміючи його намір почала чинити опір. З метою подолання опору потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , застосовуючи фізичне насильство з метою позбавлення можливості чинити опір, обхватив руки потерпілої своєю рукою та утримуючи їх за головою ОСОБА_10 , проти її волі задовольнив свої статеві пристрасті неприродним способом із застосуванням насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяв останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синця внутрішньої поверхні лівого плеча, синця волосистої частини голови, синців та саден тулуба.

Дослідив матеріали надані сторонами у судовому засіданні та проаналізував їх у своїй сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та правильно кваліфікована за ч. 2 ст. 153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене щодо неповнолітньої.

До такого висновку суд дійшов з огляду на наступне.

Допитаний обвинувачений дав показання після дослідження усіх доказів сторони обвинувачення. До цього показань він не надавав і на досудовому слідстві. Такими показаннями обвинувачений не спростовував статевого акту не природним способом, що відбувся між ним та потерпілою у час та місці, що йому інкримінується. Разом з тим, він заперечив спричинення тілесних ушкоджень та примушування потерпілої до вступу у такий статевий акт. Обвинувачений також зазначив, що не знав про неповнолітній вік потерпілої, а вважав, що їй більше двадцяти років. Телефон у потерпілої не забирав, а свідки щодо цього брешуть. Потерпілу до даного інциденту бачив два рази.

Показання обвинуваченого у частині заперечень застосування насильства для задоволення статевої пристрасті та необізнаності щодо віку потерпілої суд вважає не підтвердились в ході судового розгляду та є спробою уникнення кримінальної відповідальності.

В ході судового розгляду справи потерпіла дала показання, якими зазначила, що у згадуваний обвинуваченням день і час перебувала разом із знайомими у нічному клубі "АНЕЛО", що центрі смт Черняхів Житомирського району Житомирської області. Перебуваючи на вулиці, до неї підійшов обвинувачений, якого вона особисто не знала. Однак, за два тижні до цього обвинувачений до неї чіплявся, тягав за волосся та казав, що вона багато з ким мала інтимні стосунки. Після цього, обвинувачений запропонував їй поговорити на що потерпіла відмовилась та взявши у руки телефон мала намір просити допомоги зателефонувавши подружкам із якими прийшла, однак обвинувачений забрав з рук телефон та взявши за коси та сказав, що поверне телефон після того, як розмова закінчиться. Обвинувачений затягнув її до нежитлового приміщення, що навпроти згадуваного нічного клубу та поставивши на коліна зняв штани та сказав аби потерпіла задовольнила його статеву пристрасть не природним способом. Потерпіла відмовилась, сказала, що не повнолітня та що буде кричати, якщо обвинувачений не припинитись протиправних дій. Обвинуваченого це не зупинило і він здійснив статевий акт не природним способом. Потерпілу від цього знудило. Потім, потерпіла пам`ятає, що обвинувачений поклав її на бетонну плиту, зняв її джинси та нижню білизну, тримав її руки своїми руками та задовольнив свою статеву пристрасть не природним способом через її анальний отвір. Потерпіла просила припинити та повернути телефон на що обвинувачений не реагував. В подальшому обвинувачений відволікся на телефон, а потерпіла скориставшись цим вирвалась від нього, забрала свої речі та втікла. Біля клубу зустріла подружок із якими відпочивала та повідомила про даний інцидент. Діана, одна з подружок потерпілої, зателефонувала на мобільний телефон потерпілої і під час розмови з обвинуваченим просила повернути телефон. Через декілька хвилин обвинувачений підійшов до клубу та повернув телефон.

Перед відвідуванням нічного клубу потерпіла разом з подружками вживала слабоалкогольні напої.

Потерпіла зазначила, що того вечора була одягнута у джинси, кофту зелену та капці.

Аналогічні обставини разом із демонстрацією подій, що мали місце 17 червня 2018 року потерпіла дала і під час слідчого експерименту за її участі 19 серпня 2018 року.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили показання потерпілої у частині, що їм була відома особисто. А саме, дані свідки повідомили, що дійсно перебували у нічному клубі. Потерпіла вийшла на вулицю та на деякий час зникла. Після повернення свідки дізнались від потерпілої про її зґвалтування обвинуваченим та відсутність телефона. ОСОБА_14 телефонувала на мобільний телефон потерпілої і слухавку взяв обвинувачений. Свідок ОСОБА_15 вимагала повернення телефону на що обвинувачений повідомив, що якщо вона буде кричати та він з нею зробить те саме. Після цього обвинувачений підійшов до них та повернув телефон. Вони у трьох, а саме потерпіла та два даних свідки звернулись у поліцію. Потерпіла перед зверненням до поліції вагалась адже не бажала розголосу даним обставинам, однак врешті решт заява була скерована.

Свідок ОСОБА_16 перебував у компанії потерпілої. Бачив її на вулиці та дізнався в ході розмови, що її зґвалтував обвинувачений. Останній незадовго після даної розмови підійшов до них та попросив свідка відійти, адже мав поговорити з дівчатами. Про що була розмова не чув. В подальшому було звернення до поліції з приводу даного інциденту.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 повідомила суду наступне. Вона є опікуном та бабусею потерпілої, адже мати померла, а батько не спроможний виконувати батьківські обов`язки. Після зґвалтування до неї приїхала ОСОБА_12 та повідомила про це. Було скеровано заяву до поліції. Від онуки вона дізналась що її зґвалтував ОСОБА_17 , якого вона раніше не знала. В подальшому дізналась, що це обвинувачений ОСОБА_18 .

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яким 17 червня 2018 року о 6 годині 45 хвилин зафіксовано прийняття заяви від ОСОБА_11 щодо вчинення зґвалтування її онуки невідомою особою, що мало місце при обставинах та у спосіб зазначений обвинуваченням.

Черняхівським відділенням поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області 17.06.2018 року внесені такі відомості до ЄРДР за №0000293 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 153 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 17.06.2018 о 15 год. 00 хв. працівниками Черняхівського ВП на підставі ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину, а саме, що він 17.06.2018 близько 2 год. перебуваючи поблизу буд. №1 по вул. Замковій в смт. Черняхів, застосовуючи фізичне насильство до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнив свою статеву пристрасть неприроднім способом з останньою.

За дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 17 червня 2018 року ОСОБА_6 надано адвоката о 16 годині 30 хвилин.

17 червня 2018 року за участю потерпілою проведено два огляди місця події. Один біля будинку АДРЕСА_2 . З пояснень потерпілої в даному місці відбулось її зґвалтування обвинуваченим. Іншим протоколом оглянуто кабінет слідчого та вилучено одяг у який була одягнута потерпіла.

17 червня 2018 року проведено огляд кабінету слідчого за участю обвинуваченого та вилучено у нього його нижню білизну.

З протоколів отримання зразків для експертизи вбачається, що 17.06.2018 року працівниками СВ Черняхівського ВП у ОСОБА_6 відібрано зразки змивів та нігтьові пластини з лівої та правої рук.

Висновком імунулогічної експертизи №682 від 20.07.2018 року встановлено, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО.

Висновком імунулогічної експертизи №711 від 23.07.2018 року, визначено, що кров ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами системою анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВО.

З висновку судово-імунологічної експертизи №739 від 29.08.2018 року, вбачається, що кров ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами системою анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВО по слині відноситься до категорії видільників. Кров ОСОБА_6 відноситься до групи АВ із супутнім атигеном Н, по слині відноситься до категорії видільників. У вирізках з трусів, джинсових штанів, знайдено сперму з домішкою слини, в результаті серологічного дослідження методом абсорбції елюції в кількісній модифікації виявлені антигени А,В,Н. Походження даних антигенів можливе як за рахунок сперми так і за рахунок слини особи, якій властиві антигени А,В,Н і яка є видільником своїх групових антигенів. Такою особою може бути і ОСОБА_6 . Однак, виключення антигену Н за рахунок слини від потерпілої ОСОБА_10 не є можливим, оскільки їй властивий даний антиген.

Згідно із висновку судово-імунологічної експертизи №740 від 29.08.2018 року кров ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами системою анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВО по слині відноситься до категорії видільників. Кров ОСОБА_6 відноситься до групи АВ із супутнім атигеном ОСОБА_19 , по слині відноситься до категорії видільників. В мазках і тампонах з вмістом заднього проходу ОСОБА_10 знайдено сперму з домішкою слини. В результаті серологічного дослідження методом абсорбції елюції в кількісній модифікації, в даних мазках і тампоні виявлені антигени А,В,Н. Походження даних антигенів в мазках і тампоні можливе як за рахунок сперми так і за рахунок слини особи, якій властиві антигени А,В,Н і яка є видільником своїх групових антигенів. Такою особою може бути ОСОБА_6 . Однак, виключити походження антигену Н за рахунок слини від потерпілої ОСОБА_10 не є можливим, оскільки їй властивий даний антиген.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 231-2018 від 27.07.2018 року, встановлено, що ОСОБА_6 в минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає ними в даний час та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період скоєння інкримінованих йому дій та примусових заходів медичного характеру по своєму психічному стану не потребує.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2003 від 16.08.2018 року та акту судово-медичного обстеження № 1405 у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця грудної клітки, садна правої кисті, садна правої гомілки, які утворились від дії тупих твердих предметів, (синець утворився внаслідок від`ємного тиску створеного губами сторонньої особи). Будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів, аномалій розвитку, рубцевих змін, сторонніх предметів та килеподібних випячувань, які унеможливлювали б здійснення статевого акту у ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком судово-медичної експертизи №2004 від 16.08.2018 року та акту судово-медичного обстеження № 1364 у ОСОБА_10 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця внутрішньої поверхні лівого плеча, синця волосистої частини голови, синців та саден тулуба, які утворилися від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженою. Оскільки тілесні ушкодження в ділянці тулуба могли утворитися внаслідок знаходження тіла на горизонтальній поверхні, як самовільному, так і примусовому, то вони не могли утворитися внаслідок спричинення власною рукою. Тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів, по внутрішній поверхні нижніх кінцівок, в ділянці анального отвору та слизової ротової порожнини, не виявлено. Будь яких органічних уражень в ділянці анального отвору та ротової порожнини, згідно консультативних висновків спеціалістів, не виявлено.

Експерт ОСОБА_20 показав, що він проводив судово-медичні обстеження ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , на підставі яких ним же було надано висновки судово-медичних експертиз №№ 2003, 2004. Під час проведення освідування ОСОБА_10 , будь яких органічних уражень в ділянці анального отвору останньої виявлено не було, однак зазначив, що такі пошкодження можуть й не утворюватися при статевих відносинах через анальний отвір. Тобто, відсутність органічних уражень в ділянці анального отвору, не є показником того, що не було статевого акту через анальний отвір. Чи був раніше у потерпілої статевий акт неприроднім шляхом експерт встановити не може, так як не виявлено характерних ознак.

Висновком психолого-психіатричної експертизи 264-2008 від 28 серпня 2018 року визначено наступне. Потерпіла ОСОБА_10 на даний час будь- якими психічними захворюваннями не страждає та не страждала ними в період часу, до якого відноситься скоєний відносно неї протиправний вчинок. Виявляє задовільні загально життєві здібності у межах своєї вікової групи. Формально інформована про відносини між чоловіком та жінкою, про початок статевого життя. Усвідомлює себе в статусі потерпілої. Могла усвідомлювати значення своїх дій, передбачати їхні наслідки та керувати ними в період часу, до якого відноситься скоєний проти неї протиправний вчинок, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. Загальна психологічна характеристика особистості потерпілої задовільна. Інтелект відповідає варіанту вікової норми. Здатна логічно мислити та орієнтуватися у ситуаціях. Не виявляє психологічних наслідків скоєних проти неї протиправних дій.

Будучи допитана у судовому засіданні член комісії експертів ОСОБА_21 , що проводили дану експертизу, суду повідомила наступне. Не виявлення психологічних наслідків скоєних про неї протиправних вчинків не свідчать про відсутність події злочину. У потерпілої такі особливості психологічного розвитку, які не виокремлюють наслідків згаданих дій.

Свідки допитані за клопотанням захисту.

ОСОБА_22 дав показання ідентичні показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_23 про те, що перебував у нічному клубі, бачив, як потерпілу так і обвинуваченого. Статевого акту не бачив, однак чув розмови подружок потерпілої біля клубу про це і про те, що вони посадять ОСОБА_24 .

ОСОБА_25 зазначив, що вважає обвинуваченого не винним у вчиненні дій, які йому інкримінуються. Обвинуваченого бачив з потерпілою на вулиці, що навпроти нічного клубу "АНЕЛО" в ніч з 16 на 17 червня 2018 року. В цей час вони розмовляли між собою. Після розмови потерпіла проходила повз нього і будь-яких тілесних ушкоджень на ній не було. Потерпіла була вдягнута у вітровку, джинси та білі кросівки.

ОСОБА_26 повідомив, що обвинувачений є його сином, однак таким не записаний у свідоцтві про його народження. Після того, як дізнався про інкримінування дій шукав свідків, які б характеризували потерпілу. З`ясував у людей, що потерпілу обвинувачений не ґвалтував, адже вона сама могла зґвалтувати кого завгодно.

ОСОБА_27 з потерпілою неприязні стосунки. Вона посварила їх усю компанію. Знає від інших осіб, що потерпіла є дівчиною легкої поведінки. Свідок з потерпілою не мав інтимного зв`язку.

ОСОБА_28 знає потерпілу, стосунки неприязні. Зустрічались, були інтимні стосунки. Шантажувала написанням заяви в поліцію, оскільки була неповнолітньою в момент інтимних стосунків з ним. Потерпіла йому казала, що ОСОБА_14 хотіла помститися ОСОБА_17 і тому змусила написати заяву про зґвалтування.

ОСОБА_29 знає потерпілу, як дівчину легкої поведінки. Такий висновок зробив з розповіді інших людей. При святкуванні свого дня народження потерпіла була разом із хлопцем, якого він запросив. Бачив, як потерпіла займались із своїм хлопцем статевим актом.

ОСОБА_30 , брат ОСОБА_28 бачив, як 16 червня 2018 року о 24 годині потерпіла та обвинувачений йшли разом обіймаючись та весело розмовляючи між собою. В чому вони були вдягнуті дані особи не пам`ятає. Взимку 2018-2019 року дізнався про обвинувачення у даній справі. Знав про стосунки брата та потерпілої в лютому 2019 року. Не сказав братові про те, що бачив потерпілу і обвинуваченого у день зґвалтування бо не згадав.

ОСОБА_31 рідня сестра свідка ОСОБА_12 . Не приязні стосунки із сестрою з літа 2018 року. 16 червня 2018 року була на дискотеці і бачила, як потерпілу так і обвинуваченого. Обвинуваченого не знала. Потерпіла їй два рази розказувала про обставини зґвалтування. Перший раз, що обвинувачений її тягнув, а другий раз, що вона добровільно із ним йшла.

Оцінюючи докази подані сторонами, суд робить наступні висновки. Суд вважає докази сторони обвинувачення належними та допустимим, такими, які підтверджують наявність складу і події інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та правильної його кваліфікації. Проведена у справі психіатрична експертиза підтверджує осудність обвинуваченого станом як на час вчинення дій, які йому інкримінуються так і на день проведення експертизи.

Так, показання потерпілої суд вважає послідовно, логічно та безпомилково викривають дії обвинуваченого як протиправні та такі, що правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 153 КК України. Такі твердження потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_32 , які того вечора разом проводили час у нічному клубі. Зокрема, відомості потерпілої про те, що її зґвалтував обвинувачений одразу були повідомлені даним свідкам саме так, а не як статевий акт за добровільною згодою. Дані свідки такі твердження потерпілої підтвердили.

Свідок ОСОБА_22 допитаний за клопотанням захисту також підтвердив наявність конфліктної розмови між обвинуваченим та компанією потерпілої, що мала місце біля нічного клубу. Показання даного свідка у сукупності із відомостями повідомленими іншими свідками, суд вважає, підтверджують насильницькі дії обвинуваченого по відношенню до потерпілої, оскільки, в іншому випадку, не було б причин сперечатись одразу після вступу у статевий акт за добровільної згоди на це потерпілої за версією сторони захисту.

Не може не бути залишена поза увагою і та обставина, що обвинувачений забрав телефон потерпілої аби в тому числі у такий спосіб подолати її волю до опору та присікти можливість бути викритим іншими особами заради доведення задуманого протиправного вчинку до кінця. Телефон потерпілої був повернутий обвинуваченим лише після прохання ОСОБА_13 в ході розмови біля нічного клубу. Такий перебіг подій додатково підтверджує правдивість показань потерпілої та свідків, адже показання перекликаються між собою та доповнюють одні одним.

Судом не встановлено обставин обмовляти обвинуваченого свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та потерпілою. Слід зауважити, що тривалий розгляд даного кримінального провадження відбувся завдяки зловживанням процесуальними правами зі сторони захисту. Такі дії присікались головуючим у справі і лише тому вирішення справи мало місце у 2019 році. За відсутності подібних дій, розгляд справи міг бути завершеним, на переконання суду, набагато пізніше. Однак, і за таким перебігом подій судом досліджено усі докази, які сторона захисту бажала надати суду. Доповнень до проведеного судового слідства не було. Так, судом допитувались свідки, які не були допитані на досудовому слідстві. Навіть і такі свідки не повідомили обставин, які б слугували причинами обмовляти потерпілою та свідками обвинуваченого. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_33 та потерпіла, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, чітко і беззаперечно дали зазначені показання суду. Підстав не довіряти даним показанням у суду не має.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що наведені показання у сукупності із проведеними у справі слідчими діями, експертизи та роз`ясненнями експертів дають беззаперечні підстави суду стверджувати, що між потерпілою та обвинуваченим при згадуваних обвинуваченням часі та місці відбулось задоволення статевої пристрасті останнього не природним способом вчиненим щодо не повнолітньої.

Стороною захисту у дебатах стверджувалось про те, що обвинувачений не знав і не міг знати про неповнолітній вік потерпілої, а отже його дії, крім всього, не вірно кваліфіковані. Суд критично оцінює дані твердження і вважає їх черговою спробою уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинені діяння. Так, досліджуючи дану обставину суд приймає до уваги показання як обвинуваченого так і потерпілої. Обвинувачений стверджував, що знав потерпілу, перед статевим актом візуально оцінив її вік і вважав, що вона є повнолітньою. Інших дій на встановлення даного факту не вчиняв. Остання зазначила, що особисто з обвинуваченим знайома не була, однак мав місце інцидент за якого обвинувачений чіплявся до неї. Перед зґвалтуванням повідомляла обвинуваченому свій не повнолітній вік. Інші свідки допитані за клопотанням обох сторін не повідомили суду обставин за яких обвинувачений міг свідомо помилятись щодо фактичного віку потерпілої. Сам обвинувачений наданими показаннями не стверджував, що вживав розумних заходів для встановлення віку потерпілої перед статевим актом. Усі наведені обставини у сукупності, суд вважає, позбавляють робити висновки, що обвинувачений сумлінно помилявся щодо дійсного віку потерпілої.

Твердження сторони захисту про легковажну поведінку потерпілої спростовується їх же доводами. Так, за версією сторони захисту потерпіла могла вступати у статеві зносини з представниками протилежної статі при першій зустрічі. Подібні вчинки вона не приховувала та розповідала сама. Однак, стороною захисту не наведено мотивів та доказів того, що спонукало потерпілу одразу після здійснення статевого акту обмовляти обвинуваченого про вчинення саме зґвалтування тобто, за таким перебігом подій, одразу безпідставно звинувачувати їх підзахисного у вчиненні тяжкого злочину і продовжувати це здійснювати протягом усього та тривалого часу досудового та судового розгляду, що станом на день завершення справи у суді першої інстанції становить майже півтора роки.

Так само не витримує будь-якої критики і доводи сторони захисту про легковажність поведінки потерпілої, а отже не можливість її зґвалтування адже вона погоджувалась би на таку пропозицію і обвинуваченого. Надані висновки суду у даному рішенні щодо послідовних та цілеспрямованих показань потерпілої, що надавались одразу після вчинення протиправних дій відносно неї, спростовують версію захисту. Мало того, навіть і наявність легковажності в поведінці потерпілої, на переконання суду, спростовувала б претензій з її боку до обвинуваченого після статевого акту і наявність даного кримінального переслідування загалом. У сукупності із такими висновками та відсутність будь-яких підстав вважати про наявність конфліктних відносин між ними до 17 червня 2018 року, щоб могло розцінюватись судом як помста потерпілої обвинуваченому спростовує і такі доводи захисту.

Крім цього, суд зауважує, що такі доводи, а саме щодо легковажності поведінки потерпілої ґрунтуються на показаннях свідків допитаних за ініціативою захисту та винайдених після дослідження усіх доказів сторони обвинувачення. Разом з тим всі свідки захисту, закрім ОСОБА_28 негативно характеризували потерпілу як дівчину легкої поведінки щодо деяких випадків зі слів інших осіб, що судом як і органом досудового слідства не допитувались раніше. Тобто, такі показання є показаннями з чужих слів і в розумінні положень ст. 97 КПК України не можуть бути визнані допустимим доказами враховуючи зазначені та наявні фактичні обставини справи.

Показання свідка ОСОБА_28 , який зазначив, що зустрічався з потерпілою після подій, що інкримінуються обвинуваченому та мав з нею статевий зв`язок у сукупності із тим, що потерпіла начебто шантажувала його написанням заяви в поліцію адже мала неповнолітній вік, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Даний свідок не звертався у поліцію з приводу протиправних, як він стверджує, дій потерпілої і причин такого не звернення суду не повідомив. Потерпіла у судовому засіданні у присутності даного свідка повідомила, що дійсно між ними був статевий зв`язок однак після її повноліття, що мало місце 23 лютого 2019 року. Свідок не заперечував існування відносин в лютому 2019 року. Аналіз показань даного свідка дають підстави суду вважати про упередженість висловлювань даної особи заради надання негативної характеристики потерпілої та зазначення ним тверджень, які викликають сумнів у їх правдивості. Крім цього, свідок зазначив і потерпіла підтвердила наявність між ними після розлучення неприязних відносин, а отже даний свідок зацікавлений в дискредитації потерпілої. За таких обставин, суд не приймає показання даного свідка до уваги при прийнятті рішення.

Показання свідків ОСОБА_34 , брата ОСОБА_28 та ОСОБА_25 які начебто бачили потерпілу і обвинуваченого біля нічного клубу в ході розмови між собою тобто відсутність насильницьких дій обвинуваченого перед зґвалтуванням судом вважається не правдивими. Так, свідок ОСОБА_30 зазначив, що він не знав потерпілу станом на 17 червня 2018 року. В подальшому дізнався, що це була саме вона і тому дав стверджувальні показання, що не бачив насильницьких дій до неї зі сторони обвинуваченого. Суд не вірить таким показанням даного свідка адже тільки зазначені відомості він знав достеменно і, як зазначив, не помилився у особі потерпілої навіть не знаючи її станом на 17 червня 2018 року. Не зміг пояснити суду даний свідок чому пам`ятає дату, точний час побаченого між потерпілою та обвинуваченим з якими був не знайомий і чим саме не звичним відрізнялась дана подія від розмов інших осіб, які можна побачити у великій кількості в повсякденному житті. Не може бути лишена поза увагою і та обставина, що даний свідок знаючи, як він вважає, про безпідставні обвинувачення щодо ОСОБА_35 зі сторони потерпілої нічого не сказав своєму братові про це хоча останній мав із потерпілою близькі стосунки станом на лютий 2019 року. Лише в подальшому, після звернення захисників, суд вважає, дуже дивним чином даний свідок згадав, що саме потерпілу бачив безпосередньо перед статевим актом з обвинуваченим і не з ким її не сплутав.

Показання свідка ОСОБА_25 , який перед своїм допитом визначив своє ставлення до справи повідомивши, що не винну людину хочуть посадити ні за що, суд не може покласти в основу даного вироку, як і брати їх до уваги адже суд вважає показання даного свідка не правдивими. Даний свідок зазначив, що бачив потерпілу з обвинуваченим перед статевим актом, які розмовляли між собою у провулку навпроти нічного клубу. Після розмови потерпіла проходила повз нього та ніяких тілесних ушкоджень у неї на тілі не було. Так, відкидаючи показання даної особи, як не правдиві, суд зазначає, що показання даного свідка протирічать обставинам справи щодо того у що саме була одягнута потерпіла. Свідок зазначив, що свідок була одягнута у білі кросівки, джинси та вітровку, хоча в дійсності потерпіла була одягнута у зелену кофту та капці. Суд зауважує, що дана особа беззаперечно стверджувала про одяг потерпілої, однак дана обставина суттєво різниться із дійсними обставинами справи. Мало того, свідок ще до початку допиту був кимось наперед переконаний у невинності обвинуваченого хоча дане питання ще не знайшло свого вирішення компетентними органами у порядку та спосіб визнаний законодавством України, а отже був схильний до упередженого ставлення щодо дійсних обставин справи. Крім цього, тілесні ушкодження виявлені у потерпілої не знаходились на відкритих ділянках тіла, які можливо було, суд вважає, роздивитись сторонній особі взагалі, та в тому числі у нічний час при штучному освітленні.

Показання свідка ОСОБА_28 про те, що ОСОБА_12 мала неприязні стосунки з обвинуваченим та бажаючи помститись примушувала потерпілу звернутись у поліцію із надуманою заявою про зґвалтування тобто дій яких в дійсності не було суд вважає безпідставним з декількох підстав. Судом не встановлено наявність будь-яких у тому числі неприязних стосунків між обвинуваченим та ОСОБА_12 (суд зазначає даного свідка виокремлено від інших свідків адже дане рішення містить показання її рідної сестри ОСОБА_36 , зміст яких суттєво різниться між собою у зв`язку із неприязними стосунками між ними). Не зазначав про наявність конфлікту з такою особою і обвинувачений своїми показаннями тощо. Крім цього, не встановлено судом підготування та вчинення цілеспрямованих дій потерпілої по звабленню обвинуваченого на залицяння та провокування вступу у статевий акт з нею. Аналіз таких фактичних обставин справи, на переконання суду, повністю спростовують дані твердження свідка.

Показання свідка ОСОБА_36 у тій частині, що їй потерпіла начебто казала одного разу про те, що у день зґвалтування добровільно йшла з обвинуваченим, суд вважає недопустимими на підставі положень ч. 6 ст. 97 КПК України адже показання щодо даних обставин не підтверджується іншими доказами.

Під час розгляду справи сторона захисту посилалась на те, що відібрання біологічних зразків обвинуваченого проведена з порушенням вимог процесуального законодавства, адже здійснювалось у відсутність адвоката, без згоди обвинуваченого та без ухвали слідчого судді.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, відбирання біологічних зразків обвинуваченого здійснювалось слідчим відповідно до вимог ст. ст. 245, 241 КПК на підставі постанови прокурора. Будь-які дані про відмову обвинуваченого надати ці зразки добровільно в матеріалах кримінального провадження відсутні. Протокол відібрання зразків містить відмітку підекспертного про ознайомлення із такою слідчою дією та відсутність будь-яких зауважень щодо цього від останнього. Зазначені норми процесуального закону не визначають участь захисника при проведенні таких дій. За таких обставин заявлені клопотання захисту суд вважає безпідставними та до задоволення не підлягають (рішення ВС від 26 лютого 2019 року справа 390/1056/16-к).

Також судом досліджувались наступні висновки експертів №185/ц від 13.08.2018 року, №187/ц від 16.08.2018 року та №194/ц від 30.08.2018 року. Оскільки зазначені докази прямо чи побічно не підтверджують існування фактичних обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, які прокурор вважав доведеними тому суд приходить до висновку про те, що вказані вище докази є неналежними.

Дослідив та проаналізував усі докази подані сторонами, інших суду не заявлялось як і не лунало клопотань про доповнення судового розгляду перед судовими дебатами, суд переходить до вирішення питання про призначення покарання та вирішення долі речових доказів і судових витрат.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 153 КК України, є умисним тяжким злочином проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення умисних злочинів проти власності та здоров`я осіб, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має не погашену судимість за умисні злочини, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 153 КК України чинної станом на день вчинення інкримінованих діянь, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини, позиції прокурора та потерпілої, остання, зокрема, підтримала позицію прокурора щодо міри та виду покарання запропонованих ним, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням у межах санкції частини статті лише якого, на переконання суду, буде необхідно і достатньо для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню злочинів.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, відомості про процесуальні витрати відсутні. Речові докази підлягають поверненню власникам, за виключенням тих, які підлягають знищенню.

Приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає за необхідне залишити в силі обраний раніше стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що існує ризик переховування обвинуваченого від відбування покарання, а більш м`який запобіжний захід не зможе відвернути цей ризик.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вважати день набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання 17.06.2018 року по 17.09.2018 року та з 16.10.2018 року і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили речові докази: джинсові брюки, плавки повернути потерпілій ОСОБА_10 ; чоловічі труси повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ; сліди біологічного характеру разом із ґрунтовим покриттям, зрізи нігтьових пластин, змиви з рук, біологічні зразки (зчіси, мазки, волосся) знищити.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

головуючий ОСОБА_1