печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі представника компанії «Tarinne Group S.A.» ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах компанії «Tarinne Group S.A.» про встановлення обов`язку здійснити дії у кримінальному провадженні № 0000036,

В С Т А Н О В И В :
30.05.2019 адвокат ОСОБА_3 в інтересах компанії «Tarinne Group S.A.», звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, яке передано слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, про встановлення обов`язку здійснити дії у кримінальному провадженні № 0000036.

Клопотання мотивовано тим, що у даному кримінальному провадженні здійснено безпідставне перешкоджання компанії у користуванні власними грошовими коштами у банківській установі, що заподіює також шкоду репутації компанії, незважаючи на наявність ухвали слідчого судді про скасування арешту, накладеного на грошові кошти, які зберігаються у банку АО «ABLN Bank». Крім того, з моменту переходу кримінального процесу до Національної поліції України слідчі та процесуальні дії практично не проводились. Заявник, вказуючи на доводи, наведені ним у клопотанні, приходить до висновку про порушення слідчим строків досудового розслідування, а також прав та законних інтересів компанії «Tarinne Group S.A.» під час здійснення досудового розслідування, а тому дані обставини змушують його звернутися до слідчого судді з клопотанням про встановлення обов`язку у строк одного місяця для направлення для виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва про скасування арешту майна та обов`язку у строк протягом одного місяця для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні представник компанії «Tarinne Group S.A.» - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, та просив задовольнити його.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 від 04.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства України дає підстави вважати, що засада розумних строків у кримінальному провадженні має на меті встановити межу невизначеності підозри і обвинувачення та гарантувати право обвинуваченого від необґрунтованого і надмірного затягування кримінального провадження. Для цього КПК встановлені процесуальні строки - проміжки часу, в межах яких учасники кримінального провадження мають право або зобов`язані вчинити процесуальні дії чи ухвалити процесуальні рішення. Розумними прийнято вважати строки, що є об`єктивно необхідними для вчинення процесуальних дій та ухвалення відповідних рішень. Такі дії і рішення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного для них КПК України.

В контексті кримінального провадження Європейський суд з прав людини встановив, що період розумного строку розпочинається з моменту "вручення індивіду компетентним органом офіційного повідомлення про обвинувачення його у вчиненні кримінального злочину" (судові рішення у справі «Дьюєр проти Бельгії», 1980 р.; у справі «Єкле проти Німеччини», 1982 р.) і завершується остаточним вирішенням справи, включаючи апеляцію і касацію (судове рішення у справі «Девер проти Бельгії», 1980 р.)

Частина 3 ст. 28 КПК України перераховує критерії, які дають можливість визначити розумність строку провадження щодо кожної конкретної справи про вчинення кримінального правопорушення. Ці критерії, власне, вироблені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини та підтверджені рішеннями Конституційного Суду України та вітчизняною судовою практикою.

У своєму рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України відзначив, що «поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину». Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності.

Згідно з п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 року у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватись у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів».

Виходячи із норм чинного національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, час, який враховується для визначення розумності строків, починається з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. З цього моменту згідно зі ст.219 КПК України (до редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) починається і відлік строків досудового розслідування, персоніфікується кримінальне провадження з`являється підозрюваний (ст. 42 КПК України)

Статтею 219 КПК України встановлюються рамки в межах яких повинно бути здійснено досудове розслідування кримінального провадження, а саме - протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Вказаний строк може бути продовженим до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Таким чином, в разі якщо у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то КПК України не встановлено граничних строків для досудового розслідування такого кримінального провадження.

Окрім того, як прямо передбачено ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.

Відповідно до ч. 4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;- повідомляти особі про підозру.

Як зазначає заявник, кримінальне провадження №0000036, у якому останній бажає вирішити питання розумності строків, перебуває на стадії досудового розслідування, яке здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

Слідчий суддя не вправі у запропонований заявником спосіб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000036, зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.

Що стосується вимоги заявника про встановлення прокурорам Генеральної прокуратури України, уповноваженим на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000036 строку для направлення до компетентних органів Латвійської республіки ухвали Печерського районного суду м.Києва від 27.01.2017 №757/52525/16-к, якою скасовано арешт, накладений на грошові кошти, слідчий суддя виходить з наступного.

Аналізуючи норми розділу ІХ КПК України, якою обґрунтовує клопотання заявник, слідчий суддя виходить з положення ст.542 КПК України, відповідно до якої міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
В той же час, слідчий суддя звертає увагу на те, що нормами чинного КПК не передбачено покладення обов`язку виконання ухвали про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України на орган досудового розслідування.

Судовим розглядом не встановлено об`єктивних даних та правових підстав, які б слугували підставою для реагування слідчим суддею для обмеження строків для здійснення окремої процесуальної дії та строків здійснення досудового розслідування відповідно до ч.6 ст.28 КПК України, а відтак приходить до висновку, що в задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.3, 9, 26, 28, 36, 38, 40, 219, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах компанії «Tarinne Group S.A.» про встановлення обов`язку здійснити дії у кримінальному провадженні № 0000036.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1