Справа №: 398/4188/18
провадження №: 1-кп/398/151/19
ВИРОК
Іменем України

"14" серпня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002312 від 14 серпня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 листопада 2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 01 листопада 2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі. 22 жовтня 2018 року ухвалою Кропивницького апеляційного суду змінено зазначений вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області в частині зарахування строку покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 KK України. 11 січня 2018 року на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 січня 2018 року звільненого від подальшого покарання умовно-достроково на 6 місяців 20 днів невідбутого строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

14 серпня 2018 року близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи повторно, перебуваючи на території скверу, що розташований по вулиці Братській в м. Олександрії, діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне заволодіння чужим майном, підійшов із невстановленою в ході досудового розслідування особою до ОСОБА_8 , який відпочивав на лавочці, та шляхом застосування сили ОСОБА_6 завдав останньому декілька цілеспрямованих ударів, один з яких кулаком руки в обличчя, внаслідок якого ОСОБА_8 впав на підлогу горілиць, після чого ОСОБА_6 наніс декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , який знаходився в положенні лежачи, відкрито викрав у останнього чоловічу барсетку коричневого кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 70,00 грн., мобільний телефон марки «Astro», моделі А170, вартість якого згідно з висновком експерта №850 від 18.10.2018 року, складає 247,17 грн. Заволодівши вказаним майном ОСОБА_6 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме: передав викрадене майно невстановленій слідством особі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, при цьому пояснив, що злочинні дії відносно потерпілого ОСОБА_8 вчиняв його знайомий на ім`я ОСОБА_9 , а він намагався його зупинити. Після дослідження інших доказів у цьому кримінальному провадженні, обвинувачений заявив клопотання про його повторний допит, в ході якого свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково. Пояснив, що 14 серпня 2018 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , прізвище якого йому невідоме, близько 16 год. 00 хв. перебував на території скверу, що розташований по вулиці Братській в м. Олександрії, де помітив потерпілого, який сидів на лавочці у сквері. Він підійшов до потерпілого та попросив надати йому цигарки. В ході спілкування з потерпілим виникла сварка та він наніс потерпілому декілька ударів, зокрема в обличчя, внаслідок якого ОСОБА_8 впав на землю горілиць, після чого ОСОБА_6 наніс декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Після цього, обвинувачений забрав у потерпілого чоловічу барсетку коричневого кольору, в якій знаходились грошові кошти (точну суму він не пам`ятає) та мобільний телефон. При цьому, його знайомий ОСОБА_9 жодних злочинних дій не вчиняв, а навпаки намагався його зупинити. Після того, як він заволодів майном потерпілого, обвинувачений зі своїм знайомим покинули місце вчинення злочину та ОСОБА_6 віддав викрадене ОСОБА_9 .

Крім часткового визнання вини ОСОБА_6 , його вина підтверджується дослідженими судом фактичними даними, що містяться в наступних джерелах доказів:

- протоколі огляду місця події від 14.08.2018 року з фототаблицею, під час якого було оглянуто територію скверу між будинками №30 та АДРЕСА_2 , де в цей час на лавці в положенні сидячи знаходився потерпілий ОСОБА_8 , який був одягнутий в клітчасту сорочку та сині джинси. В ході огляду на поверхні ґрунту, а також на клітчастій сорочці та джинсах потерпілого ОСОБА_8 було виявлено сліди речовини бурого кольору. РБК з поверхні ґрунту, клітчасту сорочку та джинси потерпілого зі слідами РБК було вилучено (т. 1 а. с. 117 120);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.08.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого останній на фото №3 впізнав особу, яка заволоділа його майном шляхом застосування фізичної сили. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото №3 зображений ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 128 130);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.08.2018 року за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого остання на фото №3 за сукупністю рис обличчя впізнала особу, яка в сквері по вул. Братській в м. Олександрія завдавала тілесні ушкодження невідомому їй хлопцю. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото №3 зображений ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 131 133);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2019 року зі свідком ОСОБА_10 , та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутому в судовому засіданні, під час якого свідок розповіла та показала на місцевості як 14 серпня 2018 року перебуваючи в сквері, що розташований по вул. Братська в м. Олександрія, вона побачила як на одній із лавочок опершись руками сидить невідомий її хлопець, в якого все обличчя було в крові та кров з носа капала на землю. Потерпілий був без взуття, лише в носках. По ліву сторону від нього стояв трошки вищий хлопець, поряд з яким на лавочці стояв портфель і він в цей час його зачиняв, а також запитував в потерпілого про якісь гроші. Потім цей хлопець почав перевіряти кишені потерпілого. Коли потерпілий відповів, що грошей в нього немає, той хлопець, який про це запитував вдарив потерпілого рукою в область вуха від чого останній похилився в сторону. Після чого хлопець, який наносив удар потерпілому схопив останнього за руку та скинув з лавочки на землю. З метою припинити протиправні дії по відношенню до потерпілого вона, підійшла ближче та зробила усне зауваження хлопцеві, який наносив потерпілому тілесні ушкодження. Проте, він жодним чином не відреагував, а навпаки почав наносити потерпілому удари ногами в область ребер. В цей час потерпілий попросив її викликати поліцію та почав підійматись з поверхні землі. Натомість хлопець, який наносив до цього удари потерпілому, вдарив останнього головою об поверхню землі. В той час, коли вона викликала поліцію, хлопець, який до цього наносив удари потерпілому, знову ударив останнього головою об поверхню землі. Весь час в період, коли один хлопець наносив удари потерпілому, інший, який в цей час стояв осторонь, говорив, що потрібно йти. Коли під час її телефонної розмови з працівником поліції двоє невідомих хлопців почули про те, що на виклик прибудуть працівники поліції, останні відразу покинули місце вчинення правопорушення (т. 1 а. с. 134 139);

- висновку експерта №170 від 10 жовтня 2018 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: саден носу, верхньої губи. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів (предмету) та самі по собі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як викликаючі скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб (т. 1 а. с. 142 143);

- висновку експерта №850 від 18 жовтня 2018 року, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 14 серпня 2018 року не представленого на експертизу мобільного телефону Astro А170, викраденого без комплектації, придбаного новим 06 травня 2018 року може складати 247,17 грн (т. 1 а. с. 151 153);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 27 жовтня 2018 року з потерпілим ОСОБА_8 , та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутому в судовому засіданні, під час якого потерпілий розповів та показав на місцевості, як 14 серпня 2018 року він сидів на лавці в сквері біля басейну в м. Олександрія. В цей час до нього підійшли двоє чоловіків, одним з яких був обвинувачений. Саме обвинувачений почав вимагати у нього гроші. Коли він відповів, що грошей у нього немає, обвинувачений наніс йому один удар ногою в область голови, внаслідок чого він впав на землю та відчув запаморочення. Потім обвинувачений підійшов до нього та відкрито заволодів його майном, а саме: коричневою сумкою, в якій в цей час знаходились: ключі від шафи, перепустка з місця роботи, грошові кошти в сумі 70,00 грн., мобільний телефон «Астро» чорного кольору. Крім того, обвинувачений забрав його кросівки. Після чого, обвинувачений намагався зняти з нього і штани, однак цьому завадила невідома йому жінка, яка підійшла до них та зробила зауваження, однак обвинувачений не звертаючи увагу на вказану жінку продовжував наносити йому удари ногами та руками в область голови та тулуба, при цьому запитуючи про пароль від його, потерпілого, електронної банківської картки. Вказані дані він відмовився повідомити, оскільки на рахунку були грошові кошти (т. 1 а. с. 200 205);

Крім того, судом досліджено витяги з ЄРДР, протокол прийняття заяви потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення, постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні та про доручення провадження досудового слідства у кримінальному провадженні декільком слідчим, протокол огляду речей та документів, постанову про визнання і долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання, ухвали слідчого судді про призначення експертиз, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, постанови про перекваліфікацію, повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри, постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме кримінальне провадження, а також докази наявності та розмір процесуальних витрат. Зазначені докази, зокрема підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Судом не був допитаний потерпілий ОСОБА_8 , який неодноразово викликався в судові засідання, однак жодного разу не з`явився. При цьому подав заяву про розгляд цього кримінального провадження без його участі. Також судом не були допитані свідки обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Судом створені всі умови для допиту потерпілого та свідків, які неодноразово викликались в судове засідання, шляхом направлення повісток за адресами їх місця проживання, зазначеними прокурором. Однак жодного разу зазначені свідки в судові засідання не з`явилися. З урахуванням викладеного прокурор відмовився від допиту судом потерпілого і свідків та обвинувачений не наполягав на їх допиті.

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені грабежу, зокрема за попередньою змовою групою осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення (ч. 2 ст. 28 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення .

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В ході судового розгляду суд відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» сприяла кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: були допитані обвинувачений, досліджені письмові докази, відеодокази, висновки експертиз, надані стороною обвинувачення. Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

Стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_6 грабежу саме за попередньою змовою групою осіб.

Більш того, з допиту обвинуваченого, протоколів слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_10 встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_6 застосував фізичне насильство до потерпілого та відкрито заволодів його майном. При цьому, обвинувачений, потерпілий та свідок зазначили, що інша особа, яка перебувала на місці вчинення кримінального правопорушення та не була встановлена в ході досудового розслідування, жодних активних дій, спрямованих на вчинення злочину відносно потерпілого не здійснювала.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність такої кваліфікуючої ознаки як грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За змістом ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 зазначеної статті КПК України).

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що зібраними у кримінальному провадженні доказами підтверджується вина обвинуваченого у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабежу ), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вчинений обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, є умисним корисливим злочином, яким завдано майнової шкоди потерпілому. Матеріальна шкода потерпілому не відшкодована.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий за вчинення умисних корисних злочинів, судимість за які не знята і не погашена, не одружений, не працює, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Згідно з досудовою доповіддю від 26.11.2018 року ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства (у т. ч. окремих осіб). Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується зазначена досудова доповідь.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Суд не погоджується із встановленням прокурором у якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, рецидив злочину, оскільки ця обставина передбачена диспозицією ч. 2 ст. 186 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, тому відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не може бути врахована ще раз при призначенні покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин проти власності, що свідчить про ігнорування обвинуваченим принципу мирного володіння майном, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, та як наслідок виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислюється з 14 серпня 2018 року (т. 1 а. с. 191 192). В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 07 травня 2019 року до 05 липня 2019 року включно (т. 2 а. с. 9). Ухвалою суду від 26 червня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляд цілодобового домашнього арешту (т. 2 а. с. 65 66). За таких обставин, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 14 серпня 2018 року до 26 червня 2019 року.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке слід відбувати в місцях позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до часу вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 14 серпня 2019 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 14 серпня 2018 року по 26 червня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0002312 від 14 серпня 2018 року за проведення експертизи в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Речовий доказ коробку з мобільного телефону «Astro» моделі А170, фіскальний чек ТОВ «Дієса» від 06.05.2018 року та зарядний пристрій до мобільного телефону «Astro» моделі А170, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1