Провадження № 1-кс/161/6118/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 19.07.2019 під час проведення 19.07.2019 в ході огляду місця події, на території ТзОВ «Україна-Баїв», що в с. Городище Луцького району по вул. Миру, 103.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000429 від 08.05.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, 356 КК України.

В ході досудового розслідування, зокрема, 19.07.2019 (на підставі надання добровільної згоди гр. ОСОБА_4 ) на території ТзОВ «Україна-Баїв», що в с. Городище Луцького району по вул. Миру, 103, проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено: саме 303 640 кг зерна пшениці та відібрані 17 зразків вищевказаного зерна, кожен з яких поміщено в окремий прозорий полімерний пакет.

Оскільки вказані речі визнано речовими доказами, на думку слідчого та прокурора вони мають важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, з метою їх дослідження органом досудового розслідування, правомірного утримання, тому звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні слідчий пояснив, що вилучено зерно пшениці має значення речових доказів у розслідуваному кримінальному провадженні, а саме є предметом злочину; вилучені зразки зерна необхідні для проведення у справі судової експертизи, якої саме на теперішній час пояснити не може.

Представник володільця тимчасово вилученого майна ТзОВ «Україна-Баїв» в судовому засіданні пояснив, що вилучене у підприємства зерно вирощено ним за договором контрактації сільськогосподарської продукції від 11.06.2018 року, укладеного між ДП «Еліта» та ТзОВ «Україна-Баїв», а отже між вказаними суб`єктами підприємницької діяльності існують цивільно-правові відносини. Просить у задоволенні клопотання про накладення арешту відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши надані в судовому засіданні докази, приходжу до висновку, що клопотання слід задовольнити частково.

Так, згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб
Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на відібрані 17 зразків зерна пшениці, з метою забезпечення його правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, а також проведення відповідних експертиз на нього слід накласти арешт.

Крім того, слідчим у клопотанні також ставиться питання про необхідність накладення арешту на 303 640 кг зерна пшениці.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб та розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні особи, яка звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
На переконання слідчого судді, слідчий вище вказаних вимог закону не дотримався та не довів необхідність накладення арешту на зерно пшениці у кількості 303640 кг.
Так, слідчий не навів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу того, що вказане зерно дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні.
При цьому, посилання слідчого на ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, як на підставу для накладення арешту на майно, з огляду на те, що майно є доказом злочину, не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином не обґрунтовано та не вмотивовано, а є тільки посиланням на відповідну норму закону.
Звертаючись з даним клопотанням слідчий у якості мети накладення арешту зазначив збереження речових доказів, проте не обґрунтував як ця мета співвідноситься з матеріалами справи, отже на час розгляду клопотання слідчого відсутні правові підстави для накладення арешту на вищевказане майно.
Долучена до клопотання слідчого постанова про визнання майна речовим доказом від 19.07.2019 року за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, отже є формальною.
Крім того, з витягу з ЄРДР вбачається, що 08.07.2019 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме: що 07.07.2019 року службові особи ТзОВ «Україна-Баїв» самовільно, всупереч установленому законом порядку вчинили збір врожаю ріпака вагою 44090 кг на ділянці землі, яка перебуває на балансі ДП «Еліта» та розташована в с. Брище Луцького району Волинської області, чим заподіяли шкоду інтересам власника.
Докази про внесення відомостей про інші кримінальні правопорушення щодо посадових осіб ТзОВ «Україна-Баїв» слідчим до клопотання про накладення арешту не долучені і в судовому засіданні слідчому судді не подані.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення

Таким чином, зважаючи на те, що стороною кримінального провадження, а саме слідчим та/або прокурором в ході судового розгляду не доведено необхідність накладення арешту саме на 303 640 кг зерна пшениці, що були вилучені в ході проведення огляду місця події, так як вказані матеріальні цінності належать особі-володільцю на законних підставах та не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, що стверджується копіями доданих документів, також не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, тому, в частині клопотанні щодо накладення арешту на зерно пшениці слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду місця події 19.07.2019 року, а саме: 17 зразків зерна пшениці.

В частині клопотання щодо накладення арешту на 303 640 кг зерна пшениці відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_1