Провадження №: 1-кп/752/769/19
У Х В А Л А
04.06.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,
провівши в приміщенні суду судове засідання кримінального провадження №0005738 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
встановив:
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває вказане вище кримінальне провадження.
Враховуючи те, що з об`єктивних причин не можливо закінчити судовий розгляд до закінчення строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд керуючись ст. 331 КПК України поставив на обговорення питання про доцільність продовження, зміни чи скасування раніше обраних запобіжних заходів обвинуваченим, у зв`язку із закінченням строку їх дії.
Прокурор просив продовжити дію обраного запобіжного заходу обвинуваченим, у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що останні обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, існують ризики ухилення від суду, перешкоджання судовому розгляду та вчинення нових злочинів. Інші більш м"які запобіжні заходи, на думку прокурора, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинувачених, враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів та дані про їх особи.
Захисник ОСОБА_7 просила обрати обвинуваченим домашній арешт, при цьому врахувати тяжке матеріальне становище сімей обвинувачених, наявність на їх утриманні малолітніх дітей, те, що в сім"ях обох трапились певні обставини, внаслідок яких батьки ОСОБА_4 потребують постійного стороннього догляду, є інвалідами, дружина ОСОБА_3 змушена працювати, при цьому відсутні особи, які могли доглянути їх спільну малолітню дитину.
Захисник ОСОБА_8 погодився із позицією колеги, проте вказав, що прокурор не довів продовження наявності ризиків, підстав для продовження раніше обраного запобіжного заходу не має, просив змінити запобіжний захід на будь-який інший, не пов"язаний із позбавленням волі, посилаючись на міцні соціальні зв"язки обвинувачених, наявність у них роботи та постійно місця проживання.
Захисник ОСОБА_6 підтримав своїх колег, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, вказавши, що ризики, як і вина обвинувачених не доведена. Стан їх сімей вимагає участі обвинувачених у підтриманні та утриманні своїх сімей.
Обвинувачені підтримали клопотання захисників та просили їх задовольнити.
Представник потерпілого підтримав думку прокурора.
Прокурор просив відмовити у клопотанні сторони захисту.
Заслухавши думку сторін та учасника кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких злочинів проти особи, групою осіб у кількості чотирьох чоловік, зокрема, у викраденні людини, вимаганні та розбої із застосуванням насильства. На думку суду, на сьогодні, враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, позицію потерпілого та стадію судового провадження, а також той факт, що у даному провадженні є дві невстановлені слідством особи, продовжує існувати передбачений законом ризик можливості обвинувачених ухилитися від суду. Крім того, по справі триває судовий розгляд, тому існує ризик можливості вплинути на потерпілого та свідків, які є членами однієї родини, та по відношенню до яких згідно пред"явленого обвинувачення вчинялись неправомірні дії обвинуваченими, з метою зміни ними показів, тому продовжує існувати ризик того, що обвинувачені можуть іншим чином перешкоджати судовому розгляду. За таких обставин, суддя вважає, що продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним та необхідним.
При вирішенні даного питання суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»). Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, зможе запобігти встановленим ризикам на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
З урахуванням викладеного суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Враховуючи наведене вище, а також обставини, інкримінованих обвинуваченим злочинів, їх тяжкість суд, вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, про застосування яких просить сторона захисту, не можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Обставини, викладені стороною захисту щодо сімейних обставин обох обвинувачених не зменшують ризики, описані судом вище, зокрема, можливості ухилитися від суду чи в інший спосіб перешкодити судовому розглду.
Разом з тим, суд вважає, що подальше тривале перебування обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 під вартою без призначення альтернативного виду запобіжного заходу може свідчити про порушення, в тому числі, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Тому суд вважає за доцільне визначити розмір застави із врахуванням даних щодо осіб обвинувачених та строку тримання їх під вартою. Враховуючи наявність вище описаних ризиків, позицію потерпілого, обставини інкримінованих злочнів та наявність у справі заявленого потерпілим цивільного позову, суд, керуючись абзацом другим ч. 5 ст. 182 КПК України вважає, що даний випадок є виключним і встановлений в абзаці першому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави в даному випадку не здатний забезпечити виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , покладених на них обов`язків, тому вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно в розмірі 250 000 грн.
Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді триманні під вартою відраховувати з 04.06.2019 року.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд
ухвалив:
продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк, що не перевищує 60 діб, до 02.08.2019 року включно.
Строк дії продовженого запобіжного заходу обчислювати з 04.06.2019 року.
Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі понад 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 250 000 (двісті п"ятдесят тисяч) гривень у національній грошовій одиниці.
Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі понад 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 250 000 (двісті п"ятдесят тисяч) гривень у національній грошовій одиниці.
Застава може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами:
одержувач ТУДСАУ в м. Києві
ЄДРПОУ: 26268059
МФО: 820172
Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві
р/р № 089.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або роботи; здати на зберігання прокурору, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками; носити електроний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ Київський слідчий ізолятор.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ Київський слідчий ізолятор негайно має здійснити розпорядження про звільнення особи з-під варти та повідомити усно і письмово Голосіївський районний суд м. Києва.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави протягом 60 днів.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим та направити в СІЗО.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1