Ухвала
17 вересня 2019 року
м. Київ

справа № 470/854/16-к
провадження № 51-3249ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна, за п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2019 року щодоОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду і вказує на те, що висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи, а також при призначенні ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції не дотримано положень ч. 1 ст. 65 КК України.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційної скарги захисника неможливо зрозуміти, яких порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Також захисник не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Таким чином, захиснику необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону, а також стосовно того, які норми закону неправильно застосовано судами першої та апеляційної інстанцій, що є підставою для скасування судових рішень згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати захиснику для усунення виявлених недоліків сім днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3