Номер провадження:1-кп/521/1128/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001726 від 25.05.2019 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси, з Одеської місцевої прокуратури №2 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю КПК, яке мотивував тим, що стороною обвинувачення допущено порушення вимог ст. 291 КПК України що виразилося в невідповідності фактичних обставин викладених у обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 , які прокурор вважає встановленими реальними даними та обставинами вчиненого його підзахисним діяння. Крім того вказує, що слідчим і прокурором не зазначено яким чином ОСОБА_6 привертав до себе увагу сторонніх осіб, та яких безпосередньо, оскільки 25 травня 2019 року був вихідний день, і медичний заклад працював лише до 15-ї години, а тому о 15 годині 38 хвилин вже був закритий. При цьому вказаує, що стороною обвинувачення фактично укрито той факт, що 25 травня 2019 року був вихідний день, і медичний заклад працював лише до 15-ї години, а тому об 15 годині 38 хвилин вже був закритий, а тому дії ОСОБА_3 не могли припинити нормальну діяльність цієї установи.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачена ОСОБА_3 та його захисник, просили задовольнити клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Судом встановлено істотне порушення вимог КПК України. Таким істотним порушенням вимог КПК України суд визнає невідповідність обвинувального акту положенням ст.291 КПК України.

До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що згідно з положеннями ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. У випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, суд згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, повинен повернути обвинувальний акт прокурору.

Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3, ч.4 ст.110, ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний документ, яким завершується досудове розслідування та у якому формулюється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і який після його складання слідчим (прокурором) затверджується прокурором. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогамст.291 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, крім іншого, в обвинувальному акті має бути наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У своїй постанові від 24.11.2016 (справа № 5-328 К/С-16) про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 2 ст. 445 КПК України, Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим є виклад в обвинувальному акті саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист.

Зі змісту цього ж судового рішення випливає правовий висновок Верховного Суду України про те, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таке наведення фактичних обставин Верховний Суд України у своєму рішенні називає конкретністю обвинувачення.

Об`єктивна сторона вказаного злочину характеризується єдиною обов`язковою ознакою - суспільно небезпечною дією, яка полягає у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.

Це повідомлення може бути зроблене будь-яким способом і доведене до широкого кола осіб чи повідомлене хоча б одній особі з тим, щоб воно набуло дальшого поширення. За своїм змістом воно стосується здійснення в майбутньому загальнонебезпечних дій, які становлять об`єктивну сторону терористичного акту, і є безсумнівно, очевидно неправдивим.

Обвинувальний акт, що надійшов до суду, не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які, згідно положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, в обвинувальному акті не зазначено кому саме ОСОБА_3 повідомив про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.

Такі недоліки обвинувального акту роблять обвинувачення, висунете ОСОБА_3 , неконкретним, що порушує його право на захист, зокрема право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (Стаття 6 § 3(а) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод), а суд позбавляють можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою (постанова Верховного Суду України від 24.11.2016 у справі № 5-328 К/С-16).

З огляду на те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта та, що спосіб вчинення злочину, виходячи з вимог ст. 91 КПК України, є обов`язковою для встановлення обставиною, суд не вправі самостійно визначати таку обставину, оскільки згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

У той же час, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд зобов`язаний у вироку вказати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Слід зауважити, що як випливає зі змісту ч. 2 ст. 337 КПК України, а також зі змісту ст. 338 КПК України, зміна прокурором обвинувачення, шляхом якої можуть бути усунуті вказані недоліки під час судового розгляду, є його правом, а не обов`язком, і будь-які процесуальні важелі спонукання прокурора до реалізації такого права судом під час судового розгляду, чинним КПК України не передбачено, більш того, з огляду на положення ст. 26 КПК України, є порушенням принципу диспозитивності, що є неприпустимим.

Єдиним законним процесуальним важелем примушення прокурора до усунення вказаних недоліків, законом визначено повернення обвинувального акту, як це передбачає п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Таким чином, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає наведеним вище вимогам закону, може призвести до порушення права на захист.

З огляду на наведене, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зазначений вище обвинувальний акт підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001726 від 25.05.2019 р. відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, прокурору, для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1