ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер судової справи 201/6004/19
Номер провадження 1-кс/201/3306/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на об`єкт належного їй на праві приватної власності нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який накладено на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року.

В обґрунтування доводів, викладених у клопотанні, заявник посилається на те, що підставою для накладення арешту належного їй нерухомого майна послуговало те, що у провадженні слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 начебто перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

При цьому, ОСОБА_2 у клопотанні зазначає, що не була повідомлена по дату та час розгляду клопотання про накладення арешту на її майно, а тому не була присутня у суді під час розгляду цього питання, внаслідок чого була позбавлена права відстоювати свої права, як власника майна. Таким чином, на думку заявника, арешт на її майно накладений безпідставно, а тому він підлягає скасуванню.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання заявнику, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту клопотання, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року у справі № 204/7024/18 накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - на квартиру АДРЕСА_1 , з обов`язковою забороною розпоряджатися та користуватися арештованим майном.

Підставою, як вказує заявник у клопотанні, послугувало наявність у провадженні слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 начебто перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Главою 17 КПК України передбачено порядок та підстави застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування, як арешт майна, порядок подання та строки розгляду клопотання про накладення арешту на майно, а також порядок та підстави скасування арешту на майно тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна тощо, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

При цьому, підсудність таких клопотань, які подаються в порядку ст. 174 КПК України, положеннями глави 17 цього Кодексу - «Арешт майна», не врегульовано.

Вимогами статті ст. 132 КПК України передбачені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді, або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

За таких обставин, при визначенні юрисдикційної невідповідності клопотання про скасування арешту на майно, слід застосовувати наступне.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розділом 1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Статтями 32, 218 КПК України визначено порядок місця проведення досудового розслідування та територіальну підсудність. Зокрема, частиною 1 статті 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 листа Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13, зазначено, що беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст.100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Таким чином, застосовуючи аналогію зазначених процесуальних норм, якими унормовані питання підсудності при зверненні слідчих та прокурів до суду із клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до питання відкриття провадження у клопотаннях про скасування арешту на майно, накладене в рамках кримінального провадження, досудове розслідування у яких здійснюють органи досудового розслідування, які юрисдикційне знаходяться в інших районах, такі клопотання мають повертаються заявникам із роз`ясненням права на звернення до суду відповідної юрисдикції.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

Отже, за таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту подана з порушенням територіальної підсудності, а тому таке клопотання із доданими до нього матеріалами необхідно повернути заявнику ОСОБА_2 для звернення за територіальною підсудністю.

Ураховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 32, 132, 174 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні із доданими до нього документами, повернути особі, яка його подала.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з дотриманням правил територіальної підсудності відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1