УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0010973 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 .

В апеляційній захисник ОСОБА_5 просить вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року змінити та призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки та на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

В доводах апеляційної скарги, захисник ОСОБА_5 зазначає, що з вироком обвинувачений ОСОБА_6 не згодний, вважає його надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.
Так, в апеляційній скарзі вказано, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував визнання обвинуваченим вини, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину.
Апелянт звертає увагу суду, що обвинувачений, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має стійкі соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи. Крім того захисник зазначає, що мати обвинуваченого є інвалідом дитинства та потребує постійного догляду, а вирок позбавив ОСОБА_6 можливості належним чином допомагати своїй матері у будь якому вигляді.
Крім того, захисник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано тяжкість злочину, особу винного та інших обставин, які пом`якшують покарання, не застосовано положення ч. 1 ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини - амфетаміну, з метою власного вживання, без мети збуту, у невстановлені час та місце, за невстановлених обставин, придбав психотропну речовину - амфетамін, яка знаходилася в 2 поліетиленових пакетах, які він зберігав при собі у сумочці.
У подальшому, 02 вересня 2016 року о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи при собі сумочку, в середині котрої знаходилось два пакети із психотропною речовиною - амфетаміном, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Шкода Октавія А7», з номерним знаком НОМЕР_1 , попрямував до будинку АДРЕСА_2 , чим здійснив незаконне перевезення психотропної речовини.
Прибувши до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 попрямував на 4 поверх 2 під`їзду вказаного будинку, де був зупинений співробітниками слідчо-оперативної групи Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві. Після чого, було проведено поверхневий огляд ОСОБА_6 , в ході якого у ОСОБА_6 , було виявлено та в подальшому вилучено 2 поліетиленові пакети, в яких містилась психотропна речовина амфетамін із загальною масою речовини 13,468 г.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання в повній мірі дотримався вимог закону.
Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, що спростовує доводи апеляційної скарги про залишення поза увагою судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого.
Судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом при призначенні покарання не взято до уваги наявність інвалідності матері обвинуваченого. Дана обставина не досліджувалась у суді першої інстанції, учасники судового провадження не заявляли клопотань про її дослідження, хоча дана обставина була відома стороні захисту до ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Крім того, на думку колегії суддів дана обставина не впливає на обґрунтованість висновку суду при призначенні ОСОБА_6 покарання, яке він повинен відбувати реально.
В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не врахував те, що обвинувачений вину у скоєному злочині визнав, щиро розкаявся та співпрацював із слідством.
Так, як вбачається із рішення суду першої інстанції та журналів судового засідання, обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєному злочинні не визнав, що і відображено у вироку суду. Відтак доводи апелянта про визнання обвинуваченим вини є необґрунтованими.
Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта, що призначене обвинуваченому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та зазначає наступне.
Призначаючи ОСОБА_9 такий вид покарання суд мотивував, чому більш м`який вид покарання до обвинуваченого не може бути застосований. З такими висновками погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано положення ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, вказані обставини враховані судом першої інстанції, що і відображено у вироку суду. Також колегія суддів погоджується із висновком суду про неможливість перевиховання та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Крім того, колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду пропризначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3