28 листопада 2019 р. Справа № 620/298/18 провадження № 1-кс/632/582/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,заявників адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_5 у справі № 620/298/18 (провадження 1-кп/632/70/19), -

У С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області суддя ОСОБА_5 , згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019, перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
04.11.2019 під час підготовчого судового засідання захисниками обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було заявлено про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду даного кримінального провадження.
В обґрунтування заявленого відводу судді було зазначено, що у сторони захисту є обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.
Сумніви ґрунтуються на тих обставинах, що у даному кримінальному провадженні 03.06.2019 суддею Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_5 заявлено про самовідвід на підставі ч. 1 ст. 75 КПК країни, за ствердженням судді - у зв`язку з порушенням встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України та п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду в редакції від 15 вересня 2016 року порядку визначення судді для розгляду справи, та неврахуванням при здійсненні авторозподілу справи навантаженості судді, коефіцієнта складності справ, які перебувають у його провадженні.

Ухвалою судді Первомайеького міськрайонного суду Харківської від 10.06.2019 заяву судді ОСОБА_7 про самовідвід у справі № 620/298/18 залишено без задоволення у зв`язку з відсутністю будь-яких порушень порядку визначення судді для розгляду справи.

Хоча подання заяви про самовідвід суддею ОСОБА_8 мало на меті забезпечення гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву в його безпристрасності при розгляді справи, однак у зв`язку з непідтвердженням обставин, які стали підставою для подання ним заяви про самовідвід, такі дії головуючого викликали у обвинуваченого ОСОБА_6 недовіру до суду та сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, внаслідок чого 08.07.2019 під час підготовчого судового засідання ним було заявлено про відвід судді ОСОБА_5 на підставі п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Ухвалою судді Первомайеького міськрайонного суду Харківської області від 16.09.2019 заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_5 залишено без задоволення, з мотивів того, що подання заяви про самовідвід суддею ОСОБА_8 здійснено для забезпечення гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву в його безпристрасності при розгляді справи, а інших підстав для сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, ніж заявлений самовідвід останнього, - суду надано не було.

Проте сумніви у неупередженості судді після відмови у задоволенні заяви про відвід у обвинуваченого ОСОБА_6 не розвіялись та про існування категоричної недовіри до суду підтверджено у судовому засіданні 31.10.2019.

Отже, у даній справі має місце подання двома різними учасниками (суддею та стороною захисту) заяв щодо неможливості участі судді у її розгляді.

Наявність таких заяв, хоча у їх задоволенні і було відмовлено, на думку сторони захисту є підтвердженням наявності ознак існування певного конфлікту та зменшення довіри до суду, що в свою чергу, є обставинами, що виключають участь судді у розгляді справи.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, зобов`язує суддю заявити самовідвід від участі в розгляді справи не лише в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, але й в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За приписами ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

З урахуванням вищезазначених обставин та приписів законодавства щодо забезпечення суддею достатніх гарантій для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів учасників процесу та сторонніх осіб стосовно об`єктивного розгляду справи, захисники вважають, що суддя ОСОБА_8 мав взяти самовідвід. Однак, суддею продовжено розгляд справи, що дає додаткові підстави сумніватись у неупередженості судді і можливості забезпечення ним об`єктивного, неупередженого розгляду справи та прийняття у ній справедливого рішення.

Пунктом 4 частини 1 ст. 75 КПК України регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_6 не прибув, що не перешкоджає розгляду заяви.
Захисники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили заяву про відвід задовольнити, посилалися на викладені в заяві факти.
Суд, вивчивши заяву про відвід, заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали, дійшов наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вищезазначена норма закріплена і в ч. 1 ст. 21 КПК України, яка наголошує, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Аветрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Як зазначено у постанові ВС від 17.09.2019 у справі № 277/599/15-к між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»). У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»),

Отже, заявники у своїй заяві підставами для сумнівів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді ОСОБА_5 вважають лише той факт, що суддею у справі заявлено самовідвід. Інших підстав, які хоча б косьвенно вказували на необ`єктивність та неупередженість головуючого судді, ніж заявлений самовідвід останнім, вказано не було.

Відповідно до Рекомендації № R ((94) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів від 13 жовтня 1994 р. на розподіл судових справ між суддями не повинно впливати бажання однієї зі сторін у справі або будь-якої особи, яка є зацікавленою в результатах цієї справи. Такий розподіл може здійснюватись, наприклад, шляхом жеребкування, через систему автоматичного розподілу за алфавітним порядком або через іншу подібну систему (п. 2 "є").

Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 № 30 затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу. Порядок визначення складу суду закріплений у ст. 35 КПК України, згідно якої визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді,

слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.

Автоматизована система документообігу суду покликана без втручання голови суду забезпечити правильний розподіл кримінальних справ між суддями шляхом призначення суддів чи колегії суддів для здійснення кримінального провадження, визначення для судового розгляду присяжних, збереження повної інформації про всі кримінальні провадження і прийняті в них рішення, з урахуванням кількості справ, коефіцієнта навантаження судді, спеціалізації останнього тощо

Незаконне втручання в роботу автоматизованих систем в органах та установах правосуддя тягне за собою кримінальну відповідальність (ст. 3761 КК України).

У своєму рішенні у справі «Ilie v. Romania» члени Європейського суду з прав дійшли висновку, що сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду. Утім, є одне «але» сумніви мають бути основані на фактичних обставинах, тобто припущення до уваги не беруться.

Виходячи з викладеного щодо самого факту наявності заяви про самовідвід, яка викликає у заявників сумніви у неупередженості судді у даному кримінальному провадженні та у можливості винесення справедливого, законного та об`єктивного рішення у ньому, викликає недовіру до суду та вимог щодо безсторонності, то дані висновки суд вважає безпідставними та надуманими, а саму заяву, з огляду на дві відмови з цього ж питання, зловживанням правами стороною захисту, а тому не вбачає підставдля задоволення заяви про відвід судді.

Керуючись ч. 1 ст. 75, 80, 81 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі № 620/298/18 (провадження 1-кп/632/70/19) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1