Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 та
засудженої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-кп/4806/619/19, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2019 року відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, засудженої вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2014 за ч. 3 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі, від відбування якого її звільнено з іспитовим строком три роки.
У поданні вказується на те, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2014 ОСОБА_6 призначено за ч. 3 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, від відбування якого її звільнено з іспитовим строком терміном на 3 роки з покладенням передбачених п. 2-4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу обов`язків. При цьому, зазначається, що ОСОБА_6 не з`являлась на реєстрацію до Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, зокрема, 03.03.2015, 17.03.2015, 21.07.2015, 15.09.2015, 16.08.2016, 06.09.2016, у зв`язку з чим, їй неодноразово виносились попередження, а також ухиляється від виховання неповнолітньої дитини та догляду за нею, і 17.02.2015 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Тому, в поданні порушується питання про скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробування та направлення її для відбування покарання, призначеного згідно з вироком від 03.11.2014 у виді 4 років позбавлення волі.
В ухвалі суду вказується на те, що матеріали кримінального провадження не свідчать про умисне небажання засудженої ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, так як у період з 02.06.2015 по 23.06.2015 вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в Ужгородській міській лікарні, з 13.05.2015 по 10.06.2015 в обласній психіатричній лікарні м. Берегово, з 25.10.2015 по 19.11.2015 в Закарпатському обласному наркологічному диспансері, з 16.03.2016 по 20.04.2016 в обласній психіатричній лікарні м. Берегово, і при цьому, даних про те, що ОСОБА_6 вчинила новий злочин під час іспитового строку представником органу пробації не надано. Разом із тим, зазначається, що іспитовий строк, на який засуджену звільнено від відбування призначеного покарання, закінчився в листопаді 2017 року, що свідчить про неможливість його скасування. Тому, в задоволенні подання відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою скасувати звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком та направити її для відбування покарання, призначеного згідно з вироком від 03.11.2014. У доповненні до апеляційної скарги прокурор посилається на ті ж доводи, що і в апеляційній скарзі.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; засудженої ОСОБА_6 , яка судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали за поданням, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до частини третьої цієї статті у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав старший інспектор Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , засудженої вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2014 за ч. 3 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі, від відбування якого її звільнено з іспитовим строком три роки, враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, визнаються необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що матеріали за поданням не свідчать про умисне небажання засудженої ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, так як у період з 02.06.2015 по 23.06.2015 вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в Ужгородській міській лікарні, з 13.05.2015 по 10.06.2015 в обласній психіатричній лікарні м. Берегово, з 25.10.2015 по 19.11.2015 в Закарпатському обласному наркологічному диспансері, з 16.03.2016 по 20.04.2016 в обласній психіатричній лікарні м. Берегово, і при цьому, даних про те, що ОСОБА_6 під час іспитового строку вчинила новий злочин матеріали за поданням не містять і представником органу пробації не надано.

Погоджуючись з указаним висновком суду першої інстанції, апеляційний суд враховує і те, що в ході апеляційного розгляду прокурором також не надано будь-яких доказів, які б достовірно підтверджували факт вчинення ОСОБА_6 під час іспитового строку будь-якого злочину, що в свою чергу свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про те, що до суду направлено 3 обвинувальні акти щодо ОСОБА_6 не заслуговують на увагу. При цьому, колегія суддів також враховує і те, що, посилаючись на вказані доводи як на підставу для скасування іспитового строку щодо ОСОБА_6 , прокурор не вказував на те, що злочини, за вчинення яких щодо ОСОБА_6 складено 3 обвинувальні акти, вчинені нею у період іспитового строку, встановленого їй вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2014.

Під час апеляційного розгляду справи засуджена ОСОБА_6 пояснила, що стала на шлях виправлення, злочинів під час іспитового строку не вчиняла, причинами її неявки на реєстрацію до органу пробації було перебування її на лікуванні, про що нею надані відповідні довідки. Просила не направляти її для відбування призначеного їй за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2014 покарання у виді позбавлення волі.

У матеріалах за поданням відсутні і докази про те, що засуджена ОСОБА_6 у період іспитового строку систематично вчиняла адміністративні правопорушення, що потягли за собою накладення на неї адміністративних стягнень, зокрема, й копія рішення, відповідно до якого ОСОБА_6 17.02.2015 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про те, що доводи подання в цій частині є не підтвердженими. Прокурори, який подав апеляційну скаргу та, який приймав участь у розгляді апеляційної скарги, перший не приєднав до апеляційної скарги, а другий не надав апеляційному суду, вказану вище копію рішення про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

Разом із тим, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає і висновок суду першої інстанції про те, що іспитовий строк, на який засуджену звільнено від відбування призначеного покарання, закінчився в листопаді 2017 року, що свідчить про неможливість його скасування.

Тому, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції про неможливість направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного їй покарання, апеляційний суд відхиляє і пояснення прокурора про те, що надані в суді першої інстанції засудженою ОСОБА_6 у підтвердження поважності причин пропуску щомісячних відміток довідки про стан здоров`я не у всіх випадках, яких є понад два, підтверджують поважність пропуску ОСОБА_6 щомісячних відміток.

Непідтвердженими будь-якими доказами (документами) визнаються і доводи подання про те, що засуджена ОСОБА_6 ухиляється від виховання неповнолітньої дитини та догляду за нею, у тому числі матеріали за поданням не містять документів про народження засудженою дитини, а прокурор у підтвердження цих доводів не посилався на наявність будь-яких даних.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на конкретні дні (число, місяць, рік), в які засуджена ОСОБА_6 не з`явилась на реєстрацію, не клопотав про дослідження апеляційним судом доказів (документів), що підтверджують обґрунтованість доводів подання у цій частині.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні подання органу пробації, у зв`язку з чим, ухвала як законна та обгрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором апелянтом не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , засудженої вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2014 за ч. 3 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі, від відбування якого її звільнено з іспитовим строком три роки, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді: