Справа № 744/799/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/126/19
Категорія - ст. 122 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0000113 від 13.05.2017 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.10.2018, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання за цей злочин у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік .

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 1445 гривень 33 копійки майнової шкоди, 8 (вісім) тисяч в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 200 (п`ять тисяч двісті) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 14 645 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 33 копійок.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 ухвалено не обирати.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 травня 2017 року, близько 19.00 год., ОСОБА_6 перебуваючи на території ПП «Зірка» по вул. Заложок, с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно завдав одного удару правою ногою по правій нозі ОСОБА_9 , після чого наніс один удар кулаком правої руки в область носа потерпілому, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основної фаланги 3-го пальця правої ступні без зміщення відламків, котрі згідно висновку судово-медичної експертизи № 67 від 10 червня 2017 року, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості та тілесні ушкодження у вигляді забійної рани носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.09.2018 про відмову в задоволенні клопотання про надання доступу до речей та документів та надати дозвіл до речей та документів, а саме амбулаторної картки №0411, рентгенограми правої ступні у проекціях № 533 від 15.05.2017 на ім`я ОСОБА_9 , які знаходяться у останнього, скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду від 20.09.2018 про відмову в призначенні судово-медичної експертизи та призначити таку, скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, з підстав передбачених ч.2 ст.284 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог, викладених в апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Показання потерпілого, свідків та експерта у вироку викладені не в повному обсязі та їм не надано належної оцінки. Судом не прийнято до уваги суперечностей у показаннях ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 щодо отримання потерпіли травми ноги, письмові докази, що покладені в основу вироку вважає неналежними, зокрема не погоджується з висновками судово-медичного експерта № 67 від 10.07.2017 в частині встановленого механізму утворення тілесного ушкодження та відповідності його отримання показанням потерпілого, у зв`язку з чим просив призначити судово-медичну експертизу, у які йому було безпідставно відмовлено.

Не погоджуючись із поданою апеляційною скаргою обвинуваченого, прокурор подав заперечення, в яких просить відмовити у її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_8 , який також підтримав позицію свого підзахисного, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Заперечення винуватості обвинуваченим в судовому засіданні суду першої інстанції, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, суд належно оцінив ґрунтуючись на повному та всебічному розгляді всіх обставин провадження і правильно визнав його пояснення такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку показання потерпілого та свідків, які підтверджуються іншими письмовими доказами.

Місцевий суд у вироку надав належну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував свою причетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, та зазначив, що вина обвинуваченого в інкримінованому злочині підтверджена, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо обставин конфлікту та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про обставини надходження повідомлення про хуліганських дії на території пилорами ПП «Зірка» та повідомлення потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 про обставини виникнення конфлікту між ними та повідомлення ОСОБА_9 про отримання ним тілесних ушкоджень саме від ОСОБА_6 , а крім того, даними, що містяться у заяві ОСОБА_9 №702 від 12.05.2017, зареєстрованої в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Семенівського ВП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, в якій він просить провести перевірку по факту нанесення йому тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_6 , витягом з ЄРДР, згідно якого 12.05.2017 в чергову частину Семенівського ВП ГУНП у Чернігівській області поступила заява від ОСОБА_9 про те, що 12.05.2017 близько 19 год. 30 хв. йому спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_6 та протоколом огляду від 13.05.2017 та протоколами слідчих експериментів, у яких детально зафіксовані показання потерпілого та свідків щодо обставин виникнення конфлікту та механізму нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому.

Також суд у вироку послався на дані висновку експерта № 67 від 10.06.2017, згідно якого, у ОСОБА_9 , мали місце тілесні ушкодження: закритого перелому основної фаланги 3-го пальця правої ступні без зміщення відламків, котре могло бути спричинене дією тупого предмету (предметів), в тому числі внаслідок наступання на ногу, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, які відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості; крім того встановлене тілесне ушкодження у вигляді забійної рани носа, котра виникла від дії тупого предмету (предметів), в тому числі і в результаті нанесення удару кулаком руки з боку сторонніх осіб, і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватися впливу, не менше 2 (двох) травмуючих дій. Тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_9 , по давності утворення, можуть відповідати даті 12.05.2017р, як на це вказано в постанові про призначення експертизи.

Експерт вважає, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 могли утворитися в процесі боротьби, тілесних ушкоджень характерних для самооборони на тілі не виявлено. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_9 , утворення їх при падінні на площину, вважає, не можливим.

Вимоги щодо порядку складання висновку експерта та щодо його змісту визначені ст.ст. 101 та 102 КПК України. При дослідженні судом висновку експерта порушень цих вимог не встановлено, висновок експерта не ґрунтуються на доказах, визнаних судом не допустимими, при його складанні експерт діяла в межах закону. Крім того, цей висновок був підтверджений допитаною у суді експертом ОСОБА_14 , яка значила, що експертиза була проведена на підставі даних оригіналів медичних документів, рентгенограми та інших документів.

Отже, твердження обвинуваченого про те, що висновок експерта є сумнівним, є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати зазначений доказ недопустимими у контексті вимог ст.87 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку судом доказів, що в основу вироку покладено припущення, неповноту судового розгляду, не відповідають дійсності.

Виходячи із положень ст. 85 КПК України докази визнаються належними, якщо вони прямо чи непрямо підтверджують наявність існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню і відповідно до ст. 94 КПК України оцінюються у сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. На переконання колегії суддів дані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку всім доказам та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь тяжкості скоєного ним злочину, досудову доповідь,та призначив обвинуваченому покарання із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що рішення про цивільний позов прийнято з урахуванням вимог статей 128, 129 КПК України та згідно положень ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України і є правильним,

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.10.2018, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4