Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
752/5002/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов'язаної з наданням публічних послуг.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 27.06.2019. Забезпечено надання загального доступу: 01.07.2019.
Дата набрання законної сили: 20.06.2019
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3247/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби, строком до 08 липня 2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці Державної фіскальної служби України, має на утриманні дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересахпідозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Не застосовувати до ОСОБА_8 будь-який запобіжний захід.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту подано не уповноваженою особою, оскільки слідчий не наділений повноваженнями здійснювати досудове розслідування в межах даного кримінального провадження. Вказує, що постанова від 01.02.2019 заступника прокурора м. Києва С. Репецького про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування є незаконною, у зв`язку із чим затримання та повідомлення про підозру є також незаконними. Додає, що стороною обвинувачення не подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу застосованого слідчим суддею 09.03.2019.

Також апелянт вказує, що ОСОБА_11 не обізнаний про будь-які злочинні змови та не мав домовленостей з ОСОБА_8 . Зазначає, що ОСОБА_8 не приймав участі у процедурі розмитнення вантажу та вказує про відсутність доказів домовленостей між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Додає, що стороною обвинувачення досі не допитана ОСОБА_13 .

Далі в апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду на відсутність ухвал про надання дозволу на втручання у приватне спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Вказує, що протокол від 23.02.2019 за результатами проведення негласної слідчої дії не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Крім того, сторона захисту зазначає про відсутність порядку відновлення раніше застосованого домашнього арешту, що був скасований у зв`язку з закінченням строку дії ухвали слідчого судді. Додає про недоведеність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000080, відомості про яке 01.02.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

08.03.2019 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

09.03.2019 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 05.05.2019 року.

02.05.2019 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців.

08.05.2019 старший слідчий слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня 2019 року задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби, строком до 08 липня 2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі допиту свідка ОСОБА_12 , протоколі свідка ОСОБА_11 , протоколі обшуку від 07.03.2019, протоколі огляду місця події від 07.03.2019, протоколах огляду вилученого майна від 08.03.2019, протоколі огляду та вручення грошових коштів.

Разом з цим, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження наведених ним обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_11 не обізнаний про будь-які злочинні змови та не мав домовленостей з ОСОБА_8 , відсутність доказів домовленостей між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , те, що ОСОБА_8 не приймав участь у процедурі розмитнення вантажу, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження. Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження.

Не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання адвоката на те, що стороною обвинувачення не допитана ОСОБА_13 , з урахуванням відсутності відомостей про закінчення досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими.

Посилання захисника на те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту подано не уповноваженою особою, оскільки слідчий не наділений повноваженнями здійснювати досудове розслідування в межах даного кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження з огляду на постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 01.02.2019, відповідно до якої доручено здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчому підрозділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області.

Твердження адвоката про те, що вказана постанова є незаконною, у зв`язку із чим затримання та повідомлення про підозру є також незаконними, суперечить положенням ст. 36 КПК України, яка надає прокурору право визначати підслідність, зокрема у разі неефективного досудового розслідування, що у цьому випадку і мало місце, з огляду на підстави прийнятого прокурором рішення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що стороною обвинувачення не подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу застосованого слідчим суддею 09.03.2019, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, враховуючи постанову слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.05.2019.

Посилання апелянта на відсутність ухвал про надання дозволу на втручання у приватне спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки така постанова не є документом, який слідчий має обов`язково додати до свого клопотання, проте сторона захисту не позбавлена права звернення з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Твердження автора апеляційної скарги про те, що протокол від 23.02.2019 за результатами проведення негласної слідчої дії не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності порядку відновлення раніше застосованого домашнього арешту, що був скасований у зв`язку з закінченням строку дії ухвали слідчого судді не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки питання відновлень запобіжного заходу не було предметом розгляду слідчого судді, проте слідчим було подано клопотання про застосування запобіжного заходу, будь-яких обмежень щодо звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу через певний період після закінчення строку дії раніше застосованого запобіжного заходу КПК України не містить.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня 2019 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби, строком до 08 липня 2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...