Справа № 643/5030/19
Провадження № 1-кп/643/976/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2019 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000329 (№ 0000329) від 15.01.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и в:

01.04.2019 року до суду з військової прокуратури Харківського гарнізону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000329 (№ 0000329) від 15.01.2017 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалою від 05.04.2019 року суд призначив по вказаному кримінальному провадженню підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисник звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України. В обгрунтування клопотання зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 та ч.1 ст. 293 КПК України. Всупереч вимогам Закону, формулювання обвинувачення не відповідає матеріалам кримінального провадження, є неконкретизованим та грунтується на припущеннях сторони обвинувачення, а саме відсутні конкретні дані, які визначають суть пред`явленого обвинувачення. В обвинувальному акті слідчий поліції посилається на розслідування зазначеного кримінального провадження, що здійснюється з січня 2017 року до березня 2019 року, впродовж чого слідством встановлений факт умисного спричинення підозрюваним середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , а саме один удар кулаком лівої руки, від якого потерпілий впав на підлогу, чим спричинив тілесні ушкодження: синець та садно на повіках правого ока, а також, за версією слідства, поєднану черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з ділянкою травматичної пухлини та травму кісток лицьового черепу. При цьому, досить ймовірним є спричинення потерпілому більшості тілесних ушкоджень не від удару кулаком, а внаслідок падіння та удару головою о підлогу, як це і зазначено в повідомленні про підозру, що не можна вважати умисним спричиненням тілесних ушкоджень. Обов`язковість розмежування таких тілесних ушкоджень та встановлення наявності чи відсутності прямого умислу саме на спричинення тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, є усталеною судовою практикою. Отже, для розмежування тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому єдиним ударом кулака від інших тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок падіння потерпілого на сходини та удару головою о підлогу, захисником в ході досудового розслідування неодноразово заявлені клопотання про проведення додаткової судово-медичної експертизи. Але слідчим в проведенні додаткової судово-медичної експертизи безпідставно відмовлено, всупереч тому, що розмежування тілесних ушкоджень та встановлення механізму їх спричинення є необхідним для встановлення форми вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також слідством не проводився слідчий експеримент за участю експертів з метою з`ясування, чи можуть бути отримані потерпілим тілесні ушкодження при обставинах, які він описує, тобто від одного єдиного удару рукою, а також при падінні з висоти власного зросту на сходини будівлі розважального закладу. На думку захисту, наведені факти свідчать про те, що досудове розслідування проведене однобоко та упереджено, виключно з позиції винуватості ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного правопорушення, без перевірки його позиції, викладених у відповідних клопотаннях захисника. Також, в обвинувальному акті необгрунтовано зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_6 своїми діями, тобто спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, порушив ряд норм чинного законодавства України, а саме: ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також військової присяги. Оскільки ОСОБА_6 не підозрюється у скоєнні військових злочинів, незрозуміло, чому в обвинувальному акті зазначено про нібито існуючі порушення положень законодавства, регламентуючих проходження військової служби та як це пов`язано із спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень. Крім того, при врученні обвинувального акту не виконані вимоги ч.1 ст. 293 КПК України щодо вручення обвинувального акту та додатків до нього саме прокурором. Так, обвинувальний акт складений слідчим СВ Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області, який у цьому кримінальному провадженні не є повноважною особою, що має право здійснювати процесуальні дії та, взагалі, не має проводити досудове розслідування, оскільки постановою про визначення підслідності кримінального правопорушення від 18.07.2017 року прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 Гєворгяном така підслідність визначена за військовою прокуратурою Харківського гарнізону. В подальшому до органів Національної поліції кримінальне провадження за підслідністю не передавалось, підслідність, визначена за військовою прокуратурою, не змінювалась. При цьому, військовою прокуратурою доручення слідчому поліції про здійснення таких процесуальних дій, як повідомлення про підозру з роз`ясненням відповідних прав, виконання вимог ст. 290 КПК України та вручення копій обвинувального акту з додатками не надавалось, тобто такі процесуальні дії слідчим поліції виконувались без належних підстав та повноважень. Такі суттєві порушення приписів КПК України стосовно процедури вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування свідчить про неналежне вручення підозрюваному і захиснику обвинувального акту та додатків до нього.

Обвинувачений підтримав позицію захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту та просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Крім того, зазначив, що постановою військової прокуратури Харківського гарнізону визначено групу процесуальних керівників та повідомлено про це Московський ВП ГУНП в Харківській області, оскільки слідчих в військовій прокуратурі не має з 2015 року, тому згідно з вимогами КПК України досудове розслідування проводять органи Національної поліції.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, вивчивши обвинувальний акт, суд прийшов до наступного.

Згідно з ч.2 ст. 337 КПК України, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Частиною першою статті 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Згідно з постановою про визначення підслідності кримінального правопорушення від 18 липня 2017 року прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 визначено місцем проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 15.01.2017 за військовою прокуратурою Харківського гарнізону та направлене зазначене кримінальне провадження до військової прокуратури Харківського гарнізону для проведення подальшого досудового розслідування.

В розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» Реєстру матеріалів досудового розслідування значиться постанова про призначення групи прокурорів від 02.08.2017, прийнята першим заступником військового прокурора Харківського гарнізону.

Частиною другою статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Згідно з вимогами частини другої ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Частиною третьою статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
В розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» Реєстру матеріалів досудового розслідування значиться, що повідомлення про нову підозру від 27.03.2019 складено слідчим ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_3 , складено обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження направлено прокурору 30.03.2019 слідчим ОСОБА_8 .

Однак доказів надання військовою прокуратурою доручення слідчому поліції про здійснення таких процесуальних дій, як повідомлення про підозру з роз`ясненням відповідних прав, виконання вимог ст. 290 КПК України суду не надано.

Даних про те, що кримінальне провадження передавалося до органів Національної поліції за підслідністю суду також не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні належить повернути прокурору для виконання вимог ст.ст. 290, 291 КПК України.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000329 (№ 0000329) від 15.01.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повернути військовій прокуратурі Харківського гарнізону.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1