У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року місто Слов`янськ

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001551 від 24 липня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

01 лютого 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, через те, що вчинив тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, обвинувачений не працює, неодноразову був засуджений до позбавлення волі, суспільно-корисною роботою не займаються, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому може знову переховуватися від суду, вчиняти аналогічні чи інші кримінальні правопорушення. Також, обвинувачений може незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього показань, а також надання бажаних для обвинуваченого показань. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 може вчини інше кримінальне правопорушення, оскільки, знаходячись на волі, для задоволення своїх соціально-побутових потреб може вчиняти інші умисні кримінальні правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу. Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість у злочинах проти власності. Також, обвинувачений за короткий проміжок часу вчинив ряд корисливих злочинів, обвинувальні акти стосовно яких на теперішній час знаходяться в Слов`янському міськрайонному суді на розгляді. У зв`язку з цим є підстави вважати, що існує імовірний ризик, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може перешкоджати встановленню істини у справі.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали проваджень, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішені питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється (до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна); вік та стан здоров`я (пенсійного віку він не досяг, офіційно не працює), відсутність міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, однак знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення, що на думку колегії суддів свідчить про систематичність його протиправних дій, та наявності ризику того, що, перебуваючи на волі ОСОБА_7 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, оскільки вчинив декілька кримінальних правопорушень, покарання за вчинення яких передбачено законом у розмірі до дванадцяти років позбавлення волі, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку може бути визнаним, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

У зв`язку з наведеним, є всі підстави вважати що вищезазначені обставини обґрунтовано викладені прокурором про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на волі, може ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, але жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк 60 днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства. Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 187 КПК України колегія суддів вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-177, 217, 314-317, 334, 395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» строком на 60 днів, тобто до 05 жовтня 2019 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її отримання.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня винесення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3