Житомирський апеляційний суд
Справа №287/195/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 29.03.2019 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Будки, Олевського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор вирок суду в частині призначення покарання просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком впродов ж 1 року. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.Посилається на те, що покладення на обвинуваченого відповідно до ст. 76 КК України лише одного обов`язку- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 29.03.2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням впродовж 1 року.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_7 судом покладений обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як визнав суд, 19 грудня 2018 року близько 05 години ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна через отвір в стіні складського приміщення проник на територію ТОВ «Метал Пром - Інвест», що в м. Олевськ по вул. Київській, 58, Олевського району, Житомирської області. Перебуваючи на території вказаного товариства ОСОБА_7 зайшов до приміщення приймального пункту металобрухту та побачив там мішки з виробами кольорових металів. В цей же день та час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вказаного брухту кольорових металів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 за допомогою власної фізичної сили в руках виніс 2 мішки з виробами з латуні та 3 мішки з алюмінієвими виробами за територію підприємства. Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав металобрухт виробів з латуні вагою 32 кг ціною за один кг 60 грн. на суму 1920 грн. та виробів з алюмінію вагою 70 кг ціною за один кг 23 грн., на суму 1610 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 3530 грн.

21 грудня 2018 року біля 03 години ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна повторно через отвір в стіні складського приміщення проник на територію ТОВ «Метал Пром - Інвест», що в м. Олевськ по вул. Київській, 58, Олевського району. Перебуваючи на території вказаного товариства ОСОБА_7 зайшов до приміщення приймального пункту металобрухту та побачив там мішки з виробами з кольорових металів. В цей же день та час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вказаного брухту кольорових металів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 за допомогою власної фізичної сили в руках виніс 3 мішки з виробами з міді та 1 поліетиленовий пакет з частинами автомобільного радіатору «ЦАМ» за територію підприємства.Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав металобрухт виробів з міді вагою 92 кг, ціною за один кг 120 грн., на суму 11040 грн., та виробів з металу «ЦАМ» вагою 8,7 кг, ціною за один кг 20 грн., на суму 174 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 11214 грн.

31 грудня 2018 року біля 04 години 15 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна повторно через отвір в стіні складського приміщення проник на території ТОВ «Метал Пром - Інвест», що в м. Олевськ по вул. Київській, 58, Олевського району. Перебуваючи на території вказаного товариства ОСОБА_7 зайшов до незачиненого складського приміщення та побачив там на підлозі три електрокабелі. В цей же день та час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вказаних електрокабелів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 за допомогою власної фізичної сили в руках виніс вказані електрокабелі за територію підприємства. Таким чином ОСОБА_7 таємно викрав електрокабель марки «ПАКТ ВВГ 4x4мм» довжиною 100 метрів вартістю 3200 грн., електрокабель марки «ПАКТ ПМГД 3x1,5мм» довжиною 250 метрів вартістю 2700 грн. та силовий електрокабель 4x5 зі з`єднувальними грушами довжиною 2,5 метрів, вартістю 1500 грн., чим заподіяв ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 7400 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечував щоб була задоволена апеляційна скарга прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначених злочинів стверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, які зазначені у вироку суду, а його дії за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковано правильно.

Разом з тим, як обгрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Згідно ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більш п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону України №1492-VIII від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від відбування покарання з випробуванням, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Тобто вказані обов`язки є обов`язковими для особи протягом іспитового строку.

Зменшення обсягу такого обов`язку судом і призначення лише одного обов`язку з передбачених у ч.1 ст.76 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.

З вироку вбачається, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд не у повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, суд, застосувавши щодо ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, в порушення вимог кримінального закону поклав на обвинуваченого обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст.76 КК України - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не поклав обов`язок, передбачений п.1 ч.1 ст.76 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

За таких обставин, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу прокурора, скасовує вирок районного суду в частині призначення покарання, та ухвалює в цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 29.03.2019 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 3 ст.185 КК України, до покарання призначеного судом першої інстанції у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: