Справа № 467/1258/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

представника установи виконання покарань ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богомази Новобузького району Миколаївської області, засудженого вироком Ленінського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2014 року за ч.3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розглядається

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло вказане клопотання.

Зокрема, звернення обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_5 відбув більше 3/4 строку покарання, призначеного вироком суду та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє витравлення.

А тому, субєкт звернення порушив перед судом питання про умовно - дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Позиція учасників судового провадження

В судовому засіданні представник установи виконання покарань підтримав звернення, підтвердив обставини, що у ньому викладені та просив задовольнити його.

Засуджений пояснив суду, що він з моменту прибуття до установи виконання покарань працює, проте, у 2019 році не може оформити цивільно правовий договір аби працювати, так як не має паспорта.

Однак, залучається до прибирання території установи та заготівлі овочів у їдільні, а також доглядає тварин.

Прокурор в судовому засіданні посилався на наявність визначених законом підстав для умовно дострокового звільнення засудженого, у зв`язку із чим просив клопотання задовольнити.

Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався у ракурсі установлених ним обставин із даного питання

Суд, у свою чергу, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд питання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

Зокрема, суд установив, що ОСОБА_5 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2014 року за ч.3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за період з 24 квітня 2014 року по 25 листопада 2014 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як наслідок, станом на день розгляду цього клопотання ОСОБА_5 фактично відбув більш ніж 3/4 строку покарання, призначеного вказаним вище вироком суду.

Тож, суд вважає дійсною одну із умов, за наявності якої можливе вирішення питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, як то, визначену п. 3 ч.3 ст. 81 КК України.

Але згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, із системного аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Тож, у цьому контексті, надаючи оцінку фактичним даним, які свідчать про динаміку виправлення ОСОБА_5 , його поведінку та ставлення до праці, суд виходив із такого.

Зокрема, із матеріалів особової справи засудженого, слідує, що від відбуває покарання з 24 квтіня 2014 року.

Має два заохочення у виді подяки за підсумками роботи ( 01 липня 2015 року та 16 січня 2018 року) та одне стягнення (23 лютого 2018 року), яке наразі є погашеним.

Також суд установив, що ОСОБА_5 був працевлаштований з 2016 по 2018 рік, зокрема, асенізатором.

Крім того, засуджений отримував заробітну плату за цей період, а також за січень, липень та жовтень 2015 року, так як був працевлаштований робітником будівельної бригади у 2015 році.

Таким чином, засуджений був працевлаштований майже від початку строку відбування покарання і до кінця 2018 року.

Стосовно ставлення засудженого до праці, то суд ураховував дані наявних у матеріалах справи характеристик, зокрема, що він дотримувався техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням, до праці ставився сумлінно та проявляв трудову ініціативу.

Крім того, шляхом дослідження оригіналів наказів установи виконання покарань суд установив, що засуджений залучався до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово побутових умов та допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством.

Це свідчить про добросовісне ставлення засудженого до праці.

У аспекті поведінки засудженого, суд установив, що він дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги, при спілкуванні виявляє повагу.

Дбайливо ставиться до майна установи, виконує роботи з самообслуговування. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Із дослідженого судом щеденника індивідуальної роботи із засудженим суд установив, що ОСОБА_5 протягом усього часу відбування покарання демонстрував прийнятну поведінку і працював, а також під час відбування покарання здобув професію «Каменотес 4 розріяду.

Таким чином, установлені судом фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, при цьому аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що він готовий до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, так як зробив певні висновки відносно скоєного ним.

Крім того, суд враховував і те, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, засуджений постійно і свідомо брав участь у суспільно корисній праці, сумлінно виконував трудові обов`язки, дбайливо ставився до ввіреного йому майна.

Отже, на переконання суду, цілі покарання на даному етапі його відбування досягнуті, оскільки засуджений довів своє виправлення, а тому подальше його відбування є недоцільним внаслідок досягнення визначеної законом мети і дострокового виправлення засудженого.

Що ж до даних характеристики на засудженого від 24 січня 2019 року, зокрема, у частині того, що він недбало ставиться до майна установи і не виконує роботи з благоустрою колонії, то суд зважає на те, що процес виправлення і перевиховання за своєю природою не може бути одномоментним, а відбувається протягом певного проміжку часу і має динаміку.

З огляду на таке, визначені законом передумови й підстави умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання є дійсними і доведені перед судом, що дає підстави прийняти рішення про задоволення унесеного на його розгляд клопотання.

А тому з цих мотивів, керуючись ст.81 КК України, 369, 370, 376, п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно достроково на 1 (один) рік 10 (десять місяців) 15 ( п`ятнадцять) днів невідбутого строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1