ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5480/19 Номер провадження 11-сс/814/492/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2019 року , -

за участю: прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2019 року у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР , розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовлено; застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 54 дні, починаючи з 24 червня 2019 року по 17 серпня 2019 року (в межах строку досудового розслідування); покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він на даний час проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Роз`яснено підозрюваному , що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з матеріалами судового провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотання , яке обґрунтовував тим, що ТУ ДБР , розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні , внесеному до ЄРДР за № 0001437 від 21.11.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127 , ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 365 КК України. У вчиненні вказаних злочинів обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 який працює на посаді старшого оперуповноважених сектору кримінальної поліції Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області. Наказом № 352 о/с від 09.12.2016 ОСОБА_7 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.

Службовими особами Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України 05.11.2018, приблизно о 01:50 год., біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , затримано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. У подальшому, того ж дня, близько о 02:30 год., тими ж службовими особами патрульної поліції ОСОБА_10 доставлено до Індустріального ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого у будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 6.

У зв`язку із отриманням відмови ОСОБА_10 визнати вину у вчиненні вищевказаного злочину, у ОСОБА_12 виник умисел незаконним способом примусити ОСОБА_10 до даних дій, шляхом застосування фізичного насильства, з метою покращення показників розкриття злочинної діяльності на території обслуговування Індустріального відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

У подальшому, діючи на виконання раніше досягнутої домовленості до кабінету, де знаходився ОСОБА_10 , зайшли оперуповноважені сектору кримінальної поліції Індустріального ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 після чого останні, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільну небезпечність наслідків та бажаючи їх настання, перевищуючи владу, тобто явно виходячи за межі наданих повноважень під час виконання своїх владних функцій, за попередньою змовою між собою почали наносити ОСОБА_10 удари руками та ногами по різним частинам тіла з метою змушення останнього визнати вину у причетності до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У результаті вчинення зазначених протиправних дій щодо ОСОБА_10 , останній був змушений погодитись на зізнання у причетності до вищевказаного злочину, як результат, підписав протокол його допиту в якості підозрюваного від 05.11.2018, складений слідчим Індустріального ВП Дніпровського ВП ГУНП Дніпропетровській області ОСОБА_15 в рамках розслідування кримінального провадження №0001787 від 05.11.2018.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №734е від 11.03.2019 в ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

ОСОБА_7 18.06.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 365 КК України.

На обґрунтування обрання щодо підозрюваного саме такого запобіжного заходу слідчий вказує про існування обґрунтованої підозри, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання та обрання щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слідчий суддя вказав, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, наявність соціальних зв`язків, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обґрунтовує свою апеляцію прокурор тим , що слідчим суддею не правильно зазначено в оскарженій ухвалі про строк покарання , передбачений санкцією статті у якій підозрюється ОСОБА_7 .

Також, слідчим суддею не враховано ризики, зазначені у клопотанні, зокрема те, що він є працівником правоохоронного органу та обізнаний з методами роботи , може переховуватися від слідства та незаконно впливати на свідків та те , що ОСОБА_7 , підозрюється у злочині , який має високий суспільний інтерес.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін кримінального провадження на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали за клопотанням , колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів , в провадженні другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР , розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001437 від 21.11.2018 року за ч.2 ст.127 , ч.2 ст.28 , ч.1 ст.365 КК України.

18 червня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 127 , ч.2 ст.28 , ч.1 ст.365 КК України .
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя повинен перевірити наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України та врахувати обставини передбачені ст.178 КПК України.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді , колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчим суддею були дотримані.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого ризики передбачені ст.177 КПК України та обставини передбачені ст. 178 КПК України для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді триманні під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний , вислухана думка захисника, прокурора , з`ясовані інші обставини , які мають значення при вирішенні питання.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні , слідчим суддею з`ясовано , що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ст. ст.127 ч.2 ,ч.2 ст. 28 , 365 ч.1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.2 ст.127 , ч.2 ст.28 , ч.1 ст.365 КК України фактично не заперечується і самим підозрюваним та його адвокатом оскільки апеляційна скарга ними не подавалась.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті , зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою або невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення . Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував , що наявні докази в достатній мірі підтверджують існування ризиків , передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в межах якого ОСОБА_7 висунуто підозру.

Водночас погодившись із існуванням ризиків слідчий суддя прийшов до висновку , що прокурором не доведено в судовому засіданні , що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам , передбаченим ст.177 КПК України.

Із вказаним висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
Натомість доводи наведені в апеляції прокурора на думку колегії суддів є непереконливими і не спростовують висновків слідчого судді суду першої інстанції .
Колегія суддів погоджується із доводами прокурора про те , що відповідно до санкції ч.2 ст.127 КК України вказаний злочин є тяжким.
Проте на думку колегії суддів саме по собі помилкове зазначення в ухвалі , що підозрюваним вчинено злочин середньої тяжкості не є тією виключною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді , що сама по собі тяжкість вчиненого злочину не є тією безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Аналізуючи доводи апеляції прокурора про можливість з боку підозрюваного впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні і неможливість при цьому запобігти цьому ризику в разі застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання , колегія суддів звертає увагу на таке.
Підозрюваний є працівником правоохоронного органу і має достатній досвід професійної діяльності для розуміння методів оперативної та слідчої роботи.
При цьому на протязі досить тривалого часу з моменту вчинення злочину органом досудового слідства не було зафіксовано жодної спроби найменшого впливу з боку підозрюваного на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив відсутність фактів спроб впливу з боку підозрюваного на свідків та потерпілого.
Колегія суддів не може погодитись із доводами прокурора , що такі спроби можуть бути вже після повідомлення особі про підозру.
Так , як вбачається із матеріалів провадження , а також не заперечується і прокурором , з підозрюваним з моменту внесення відомостей до ЄРДР про вчинений злочин , проводились різні слідчі дії.
В силу свого професійного досвіду підозрюваний усвідомлював можливий кінцевий результат вказаних слідчих дій повідомлення про підозру і навіть попри це з його боку , як вже наголошувалось вище , не було жодної спроби впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляції прокурора про те , що злочин можливо і є резонансним через його вчинення працівником правоохоронного органу , який поставлений на сторожі закону.
Водночас колегія суддів не може погодитись із доводами прокурора , що сам по собі можливий резонанс вчиненого злочину і його тяжкість може бути підставою для обрання такого найтяжчого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Колегія суддів наголошує , що метою будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної особи з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.
В даному випадку колегією суддів за результатами апеляційного розгляду встановлено належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні і така його поведінка в повній мірі забезпечує виконання органом досудового розслідування завдань встановлених ст.2 КПК України.
Зазначене, за переконанням колегії суддів, свідчить, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки слідчого судді щодо достатності для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання , колегією суддів не встановлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України , колегія суддів , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення , а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4