Справа № 341/1556/19
Провадження № 11-сс/4808/260/19
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід.

Мотивує свої вимоги тим, що встановлені в судовому засіданні фактичні дані у сукупності вказують на те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що єдиним доказом того, що ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінального правопорушення є заява ОСОБА_10 щодо незаконного заволодіння його транспортним засобом, що не узгоджується з практикою ЄСПЛ. Вважає, що підозра є необґрунтованою, немає доказів того, до ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінального правопорушення. Виходячи з обставин підозри, на її думку, є нелогічною поведінка ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , незрозумілою є поведінка потерпілого. Посилається на розбіжності в протоколі про прийняття заяви, протоколі огляду місця події та документі, на підставі якого було ввезено транспортний засіб. Стверджує, що немає підстав вважати ОСОБА_10 потерпілим відповідно до п.п. 1, 5 ст. 55 КПК України, оскільки транспортний засіб йому не належить на праві власності, право користування ним не підтверджено. Зауважує, що до матеріалів клопотання долучено технічний паспорт на викрадений транспортний засіб, проте без належного перекладу. Вважає, що докази причетності ОСОБА_8 до вчинення злочину не є вагомими, вбачає сумніви у події злочину, оскільки ОСОБА_12 стверджує, що вони приїхали в м. Галич на прохання ОСОБА_10 , так як він мав намір продати транспортний засіб та звернувся до них про допомогу. Посилається на те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, у нього постійне місце прописки та проживання, проживає з матір`ю. Підсумовує, що встановлені обставини в судовому засіданні вказують на те, що стороною досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти тим ризикам, на які вона посилається, та те, що підозрюваний в силу способу свого життя та здоров`я буде мати змогу та засоби для переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити документи чи впливати на потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2019 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 на строк шістдесят днів, терміном до 03 листопада 2019 року.

Слідчий суддя обґрунтував таке рішення тим, що є достатньо підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Врахував тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, вважав, що підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відтак дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання цих ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Дійшов переконання, що в засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 необхідно задовольнити без визначення застави. Враховуючи тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, підозрюваний ОСОБА_8 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому порядку, а також 26 січня 2016 року умовно достроково звільнився з місць позбавлення волі з невідбутим строком 2 роки 11 місяців 2 дні, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а вчинив новий корисливий злочин, ніде не працює, тобто не має засобів для існування, а також може переховуватися від слідства та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, згідно з підозрою під час незаконного заволодіння транспортним засобом спочатку застосував до потерпілого фізичне насильство, а у подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, для досягнення кінцевої мети свого умислу на вчинення погрожував потерпілому застосуванням такого насильства, вважав при застосуванні щодо підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не застосовувати заставу.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній, вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

На думку суду апеляційної інстанції, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 04 вересня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.п. 22-24), а саме у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, а саме: витягом з кримінального провадження № 0000283 (а.п. 6); рапортом (а.п. 7); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.п. 8); протоколом огляду місця події від 03 вересня 2019 року (а.п. 9); документацією на транспортний засіб (а.п. 10); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 13-18); іншими доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг їх вчинити.

В той час, сторона захисту, заперечуючи обґрунтованість підозри, не наводить переконливих тверджень, як і не надає жодних доказів, які б спростовували причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину.

При цьому, докази на підставі яких зроблено висновок про обґрунтованість підозри є належними та допустимими, під час перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку не встановлено, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку чи не передбаченими способами, вони також підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення при прийнятті рішення про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція захисника про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах, якими доведено наявність відповідних ризиків, тому доводи захисника ОСОБА_7 в цій частині є безпідставними.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає показання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, про його місце проживання, соціальні зв`язки, а також те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у якому підозрюється ОСОБА_8 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування про можливість запобігання останнім, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На думку апеляційного суду, враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням та погрозою застосування насильства, слідчий суддя з врахування даних про його особу та інших обставин дійшов до правильного висновку, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5