ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1125/19 Номер провадження 11-кп/814/939/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 121 КК- Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з секретарем ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

та обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000204 за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 2719 грн. 10 коп.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 18 січня 2019 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, з мотивів ревновщів, за допомогою кухонного ножа, якого т римав у руці, наніс ОСОБА_9 два удари в задню область грудної клітини зліва, спричинивши тим самим рану м`яких тканин грудної клітини ліворуч, яка проникає в грудну клітину, з розвитком малого лівобічного гемопневмотораксу та підшкірної емфіземи, яка згідно висновку експерта №111 від 26.02.2019 року кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя; рану м`яких тканин грудної клітини зліва, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_10 покарання у виді 6 років позбавлення волі, а також вирішити питання щодо речових доказів.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_10 свою вину визнав частково, жодних бажань, спрямованих на виправлення наслідків вчиненого стосовно потерпілого ОСОБА_10 не проявляв і не проявляє. Також зазначає, що судом було проігноровано факти неодноразового притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, не взято до уваги характер та ступінь тяжкості наслідків, не враховано особливу зухвалість, із якою ОСОБА_10 спричинив тяжке тілесне ушкодження, окрім цього суд всупереч ч.4 ст. 374 КПК України не вирішив питання щодо речових доказів.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення потерпілого та обвинуваченого які просили вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України учасниками судового розгляду в апеляційних скаргах не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів вирок суду в даних частинах не переглядається.

При обранні ОСОБА_10 міри покарання суд першої інстанції врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, наявність обставин, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття та відшкодування заподіяних збитків, позицію потерпілого, який не наполягає на суворій мірі покарання, прийшов до переконання про можливість призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку.

Однак, з наведеними висновками суду першої інстанції щодо призначення покарання за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75 КК України колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років , враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування з випробуванням.

Пославшись у вироку стосовно ОСОБА_10 на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд конкретно не вказав, що вчинений ОСОБА_10 злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, що суттєво впливає на обставину можливості звільнення засудженого від відбування покарання.

Крім того, вказавши на наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та відшкодування шкоди, суд першої інстанції не врахував, що протягом досудового і судового слідства ОСОБА_10 намагався спростувати доводи сторони обвинувачення щодо винуватості в інкримінованому йому тяжкому кримінальному правопорушенні, зазначаючи, що удари ножем в спину наніс по необережності, а не умисно, а також засуджений не проявляв будь-яких дій спрямованих на відшкодування збитків, пов`язаних з вчиненням злочину, , що свідчить про його небажання добровільно відшкодувати завдані збитки.

За таких обставин на думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та відшкодування завданих збитків.

Також, суд першої інстанції при обговорені питання про застосування ст. 75 КК України не взяв до уваги, що засуджений ОСОБА_10 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за нанесення умисних тілесних ушкоджень.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у вироку взагалі не обґрунтував можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного застосування судом стосовно засудженого ОСОБА_10 положень ст. ст.75, 76 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За наведених вище обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_10 та постановити новий вирок.

При призначенні засудженому ОСОБА_10 виду покарання суд першої інстанції, врахувавши позитивну характеристику ОСОБА_10 за місцем проживання та позицію потерпілого, який не наполягає на суворій мірі покарання, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 121 КК України.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора в частині призначення покарання у виді позбавлення волі строкм на 6 років не підлягає до задоволення.

При цьому колегія суддів оцінюючи всі вищенаведені обставини справи та дані про особу ОСОБА_10 , приходить до висновку про неможливість його виправлення без відбування ним призначеного судом покарання.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 98 КПК України.

У зв`язку з призначенням покарання пов`язаного з позбавленням волі колегія суддів вважає за необхідне взяти ОСОБА_10 під варту в залі суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 31 травня 2019 року стосовно ОСОБА_10 в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5/п`яти/ років позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме: светр, футболку та куртку повернути потерпілому ОСОБА_9 , ніж зі слідами РБК - знищити, носії інформації залишити в матеріалах справи.

У зв`язку з набранням вироку законної сили ОСОБА_10 взяти під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 30 серпня 2019 року.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженому в той же строк з моменту отримання копії вироку.

С У Д Д І :
ОСОБА_12 ОСОБА_5 .