УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/11663/17

Провадження №: 1-кс/755/5408/19

"03" жовтня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого від 16.04.2018 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2016 року за № 0016708, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою

ОСОБА_3 звернулася з цією скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 16.04.2018 про закриття вказаного кримінального провадження, оскільки, на її переконання, вона винесена без належної перевірки обставин справи, недотримання вимог ст.ст. 9, 25, 110 вказаного Кодексу, а тому просить це рішення скасувати та досудове розслідування відновити в загальному порядку.

Позиція сторін

Сторони будучи повідомленими про нього згідно ст. 135 КПК України, не з`явилися, про поважні причини неявки регламентовані ст. 138 вказаного Кодексу не повідомили, у зв`язку з чим, слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 вказаного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність вказаних сторін.

Встановлені обставини

Другим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0016708, відомості про яке 30.12.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо можливого невиконання ухвал суду працівниками Печерського УП ГУНП в м. Києві, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2016, якою зобов`язано уповноважену особу Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_3 від 29.05.2016.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 29.05.2016 підполковником ОСОБА_5 , полковником ОСОБА_6 , полковником ОСОБА_7 , полковником ОСОБА_8 , полковником ОСОБА_9 які займали посади начальників Печерського УП ГУНП України в м. Києві (Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві) нібито приховано злочин проти життя ОСОБА_10 так як ними не виконувалися рішення судів.

За наслідками розслідування провадження слідчий прийняв постанову від 16.04.2018 про закриття цього кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дане рішення умотиване тим, що у т.ч. тим, що уході досудового розслідування вищевикладені доводи ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження. Так, згідно отриманої інформації від Печерського УП ГУНП України в м. Києві кримінальні провадження № 0002753, № 0000252 та № 0000197 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000197, яке закрите. Досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 00009297 та № 0001141 триває.

Допитані в якості свідків слідчі Печерського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 якими здійснюється та здійснювалося досудове розслідування у вищевказаних кримінальних провадженнях пояснили, що під час проведення досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях порушення вимог кримінального процесуального кодексу ними не допускалися та вищевказані ухвали на виконання до них не надходили.

Окрім того, Печерським УП ГУНП України в м. Києві дійсно проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні по факту смерті ОСОБА_10 , що відбулася 26.04.2008 за адресою: АДРЕСА_1 , який приходиться братом ОСОБА_3 (кримінальне провадження № 0000197).

За результатами досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні, 01.06.2017 прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки було встановлено, що смерть ОСОБА_10 , не має ознак насильницької смерті.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Слідчий суддя вивчивши матеріали провадження за скаргою, дослідивши матеріали закритого провадження, які надійшли на запит суду, надходить таких висновків.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Так, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Тобто, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ст. 382 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

На комплекс перевірочних дій, зокрема, впливає і зміст звернення особи, яка повідомляє про злочин. Так, ВССУ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вказує, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК, тобто для таких випадків, узагалі комплекс перевірочних дій обмежується аналізом самого звернення.

Як наслідок говорити про недотримання норм КПК України зокрема, вимог його статті 9, передумов немає. Тим паче, що не є доречним, на думку слідчого судді, скасовувати вірне за своєю суттю рішення, лише, з одних формальних підстав, так як це не кореспондується з вимогами ст.ст. 2, 28 того ж Кодексу.

У цій ситуації, дійсно відсутні об`єктивні дані говорити про наявність складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України.

Так, ККС ВС у постанові від 14.05.2019 у справі № 319/841/16-куказано, що об?єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об?єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб?єкт був зобов?язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов?язана особа хоча відкрито й не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов?язаною рішенням суду, що набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об?єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Відповідно до ст. 24 КК, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільне небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільне небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Про такого роду обставини, у цій ситуації, говорити не можливо. Адже, органом досудового розслідування, під час розслідування не встановлено фактів, які б вказували на умисне не виконання ухвал суду, про що власне указано у постанові про закриття кримінального провадження.

Проведений слідством комплекс дій є достатнім, у цій ситуації, для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення. Наявні у постанові певного роду описки цього висновку не спростовують, та не є самостійною передумовою скасування.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню, як необґрунтована, а висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України є вірним.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого від 16.04.2018 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2016 року за № 0016708, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1