Справа № 452/2897/17
Провадження № 1-кп/452/45/2019
В И Р О К

іменем України

21 жовтня 2019 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження

№ 0000960 від 13 вересня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Головецько Старосамбірського району Львівської області, жителя

АДРЕСА_1 , пенсіонера, з повною професійно-технічною освітою, одруженого, громадянина України, інваліда третьої групи загального захворювання, несудимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 13 вересня 2017 року приблизно о 15 год. 51 хв. перебуваючи на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_4 , який знаходився своєму подвір`ї по АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, кинув каміння в голову ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому синець на нижній та верхній повіці лівого ока, рану проти завитку лівого вуха, садно та синець лівої завушної ділянки, садно та синець в ділянці лівого надпліччя та клінічно «закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку», що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні злочину не визнав та показав, що 13 вересня 2017 року під час конфлікту з ОСОБА_4 він жодного каміння в ОСОБА_4 не кидав і тілесних ушкоджень не наносив.

ОСОБА_4 виліз на огорожувальну сітку, яка розмежовує їхні земельні ділянки з якої впав. Його ОСОБА_4 дружина знаходилась на подвір`ї з вилами в руках, а дочка з ножем. Обі кричали.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість обвинуваченого у вчиненому злочині підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 з яких вбачається, що 13 вересня 2017 року в післяобідній час, після того як подвір`я сусідського будинковолодіння гр. ОСОБА_8 залишила комісія Самбірської міської ради, ОСОБА_6 почав обзивати його та погрожувати, на що ОСОБА_4 зробив йому зауваження, після чого ОСОБА_6 взяв камінь і кинув в голову потерпілого, внаслідок чого той впав та втратив на якийсь час свідомість. Коли отямився то побачив, що ОСОБА_6 кидає каміння в дружину. Потім ОСОБА_6 другий раз кинув камінь в голову ОСОБА_4 .

Потерпілий зазначив, що ОСОБА_6 кидаючи каміння через металеву сітку знаходився на відстані біля двох метрів від нього.

ОСОБА_4 ствердив, що в цей же день була викликана карета швидкої допомоги, він вісім днів знаходився на стаціонарному лікуванні, поніс витрати на придбання ліків та продуктів харчування у зв`язку із лікуванням на суму 1768 грн. 72 коп.

Від отриманих травм він зазнав фізичний біль, душевні страждання, у нього часто болить голова, погіршився сон, змінився звичний спосіб життя.

Обвинувачений ОСОБА_6 не вибачився та не надав жодної допомоги.

Потерпілий просив стягнути із ОСОБА_6 заподіяну майнову шкоду у розмірі

1768 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_9 дружини потерпілого, з яких встановлено, що 13 вересня 2017 року біля 16 год. 00 хв. коли подвір`я сусіда ОСОБА_8 залишила комісія Самбірської міської ради, ОСОБА_6 кинув камінь у голову її чоловіка і той впав. Коли чоловік піднявся то ОСОБА_6 знову кинув у нього камінь поціливши в ділянку ока.

Після цього вона завела чоловіка в будинок, а дочка викликала поліцію та швидку допомогу.

Показаннями свідка ОСОБА_10 дочки потерпілого, з яких видно, що 13 вересня 2017 року після обіду між ОСОБА_6 та її батьком ОСОБА_4 почався словесний конфлікт під час якого ОСОБА_6 обзивав батька. Свідок ствердила, що бачила як ОСОБА_6 кинув камінь в батька після чого вона побігла і взяла вили. Камінням батькові було розбито голову. Вона викликала швидку допомогу та поліцію. ОСОБА_10 зазначила, що після отримання травми батько знаходився на лікуванні, йому купували ліки та продукти харчування. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він переніс біль, погіршився його сон та стан здоров`я.

Заявою ОСОБА_4 в Самбірський відділ поліції головного управління національної поліції від 13 вересня 2017 року в якій потерпілий детально вказує час, місце, спосіб та обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Висновком судово-медичної експертизи № 112 від 15 вересня 2017 року з якого вбачається, що у гр. ОСОБА_4 виявлено наступні ушкодження: «синець на нижній та верхній повіці лівого ока, рана проти завитку лівого вуха, садно та синець лівої завушної ділянки, садно та синець в ділянці лівого надпліччя, та клінічно- «ЗЧМТ. Струс головного мозку». Вказані ушкодження утворились від дії твердого предмета, можливо і каменя, який було кинуто з певної відстані, по давності утворення можуть відповідати часу 13 вересня 2017 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 203/17 від 7 листопада 2017 року з якого вбачається, що тілесні ушкодження в гр. ОСОБА_4 , а саме: синці на обох повік лівого ока, рана проти завитку лівого вуха, садно та синець лівої завушної ділянки, садно та синець в ділянці лівого надпліччя, та клінічно- «ЗЧМТ. Струс головного мозку», не могли утворитись в результаті падіння з висоти положення стоячи на ґрунтову поверхню на якій знаходилось каміння.

Дослідженим відеозаписом на DVD-диску з камери спостереження будинку на якому зафіксовано кидання ОСОБА_6 каміння в гр. ОСОБА_4 .

Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності суд надає віри показанням потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є достовірними і об`єктивними, вони узгоджуються з іншими доказами і підтверджують винуватість обвинуваченого.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 13 вересня 2017 року під час конфлікту з гр. ОСОБА_4 його зять ОСОБА_6 не кидав каміння в ОСОБА_4 . Вказаний свідок проживає із ОСОБА_6 та є батьком його дружини. Він зацікавлений у результатах розгляду кримінального провадження. Його показання дані з метою звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності і повністю спростовуються зібраними доказами.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо непричетності до вчиненого злочину як такі, що дані задля уникнення кримінальної відповідальності.

При обранні виду і розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

ОСОБА_6 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, він вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом третьої групи загального захворювання.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин справи, характеру злочину та особи винного, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 цього Кодексу, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Майнова шкода пов`язана із придбанням потерпілим ліків та продукти харчування підтверджена відповідними документами (чеками) і підлягає до стягнення у розмірі 1768 грн. 72 коп.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема: від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року

№ 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди потерпілому підтверджується висновками судово-медичних експертиз, випискою із медичної карти ОСОБА_4 , його показаннями у судовому засіданні, показаннями свідка ОСОБА_10 .

Судом встановлено, що потерпілому заподіяно легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, він переніс певний фізичний біль та моральні страждання, знаходився на стаціонарному лікуванні.

Беручи до уваги глибину фізичних і душевних страждань, завданих потерпілому ОСОБА_4 , та ступінь створених для нього незручностей, зусиль, пов`язаних із відновленням його здоров`я, характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим

ОСОБА_6 , його ступінь вини, а також вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 10000 грн., у задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 1768 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити за недоведеністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя