Справа № 523/8945/18
Провадження №1-кп/523/471/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

в присутності: підсудного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001907 від 09.11.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого зварювальником за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
09 листопада 2017 року, приблизно о 00:10 годин, підсудний ОСОБА_4 , переслідуючи умисел на таємне заволодіння чужим майном та знаходячись біля будинку №177 по вул.8-го Березня в м.Одесі, через незачинену хвіртку проник до подвір`я зазначеного будинку, де побачивши біля паркану мотор для човна марки «Меркурі 100» чорного кольору, вартістю 187500 гривень, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і з метою особистого збагачення, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_5 означений мотор для човна, заволодівши яким, вказаний підсудний з викраденим майном місце злочину залишив, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином потерпілому матеріальну шкоду на наведену суму.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, надавши до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження без його участі, з урахуванням чого, суд за відсутності заперечень інших учасників судового розгляду та з метою дотримання розумності строків такого розгляду, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження без участі вказаного потерпілого.

Підсудний ОСОБА_4 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому та викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного злочину.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення зі стороною обвинувачення та підсудним ОСОБА_4 змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами судового провадження не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Втім, за висунутим в суді обвинуваченням та обвинувальним актом, дії підсудного ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, що завдало значної шкоди потерпілому.

Проте, суд з кваліфікуючою ознакою «проникнення в інше приміщення» погодитись не може, оскільки за роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.22 постанови №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо), а під сховищем, поміж іншого, слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).

Аналогічний висновок щодо застосування норми права надав Касаційний кримінальний суд в постанові від 19.11.2018 року (№51-2436кмо18), розтлумачивши поняття «сховище» як огородженої території приватного домоволодіння, яка об`єктивно перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, що має бути відкориговане при правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_4 діяння у розглядуваному кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в сховище, що завдало значної шкоди потерпілому, а відтак його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Так, з огляду на ч.3 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поміж іншого, поєднаного з проникненням в сховище, що завдало значної шкоди потерпілому та карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років, а згідно з п.2 примітки цієї норми закону, у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із урахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії тяжких злочинів, та судом враховується позиція потерпілого ОСОБА_5 з цього приводу, стан здоров`я підсудного та його особа неодружений та на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває, працює зварювальником за наймом, забезпечений місцем реєстрації й проживання в м.Одесі, де характеризується позитивно, а також не має судимості в силу ст.89 КК України, але раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, протягом досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового злочину і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованого діяння та характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_4 , його позитивну характеристику, суд у контексті ст.ст.50, 56-57, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення останнього й недопущення вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч.3 ст.185 КК України, але із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, із одночасним покладенням на зазначеного підсудного низки відповідних обов`язків.

Питання щодо долі речового доказу у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного строку випробування зазначена особа не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

В порядку ч.3 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та здійснення нагляду за засудженим ОСОБА_4 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні - мотор для човна марки «Меркурі 100» чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , під розписку, - вважати повернутим за належністю вказаній особі.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1