Справа № 128/1456/17
УХВАЛА
Іменем України

19 липня 2019 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця клопотання прокурора про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні, яке внесене 23 березня 2017 року в ЄРДР за №0000316 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пултівці, Вінницького району, Вінницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою загальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИВ:

08.06.2017 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 будучи малолітнім, вчинив суспільно-небезпечне діяння при таких обставинах.
Так, 22 березня 2017 року близько 13 год. 30 хв., малолітній ОСОБА_6 , перебуваючи на території стадіону Пултівецької СЗШ І-ІІІ ст., який розташований за адресою с. Пултівці, вул. Шевченка, 7а, Вінницького району Вінницької області помітив мобільний телефон марки Lenovo моделі A6010PRO (Plus) White, IMEI 1 : НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 білого кольору, який лежав серед речей малолітнього ОСОБА_7 . В цей час у малолітнього ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на таємне заволодіння даним мобільним телефоном. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_6 вкрав вищевказаний мобільний телефон та поклав у кишеню своєї куртки, після чого пішов з території стадіону Пултівецької ЗСШ, та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Викрадений ОСОБА_6 мобільний телефон марки Lenovo моделі A6010PRO (Plus) White, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 білого кольору належить ОСОБА_8 . Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №404 від 21.04.2017 року ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки Lenovo моделі A6010PRO (Plus) White з урахуванням зносу становить 2774 гривень 08 копійок.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке передбачене ч. 1 ст. 185 КК України визнав, суду показав, що дійсно він 22 березня 2017 року близько 13 год. 30 хв., на території стадіону Пултівецької СЗШ він помітив на речах малолітнього ОСОБА_7 мобільний телефон марки Lenovo та викрав його.
Крім повного визнання вини ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд вважає, що його вина повністю доведена зібраним по даному провадженню належними та допустимими доказами, а саме: показами потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що вона є власником мобільного телефону, який вкрали у її сина ОСОБА_9 . 22 березня 2017 року її син ОСОБА_9 прийшов зі школи додому та повідомив, що у нього викрали мобільний телефон марки Lenovo, який він залишив на рюкзаку, а сам пішов грати футбол з однолітками, а коли повернувся, то телефона вже не було. Як тільки вона дізналась про крадіжку телефону, то одразу почала дзвонити на викрадений телефон, однак він був вимкнений та вони одразу викликали працівників поліції. Після приїзду працівників поліції, останні почали допитувати її сина і в неї одразу виникли підозри, що викрав телефон або Чорний або ОСОБА_10 . Пізніше вони поїхали до поліції та написали заяву про вчинення злочину. Телефон їй повернули працівники поліції.
Також вина ОСОБА_6 у вчинені ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, підтверджується речовими доказами і документами , а саме:

-рапортом слідчого Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області, з якого вбачається, що 22.03.2017 о 16.57 надійшло зі служби 102 від гр. ОСОБА_11 , жителя с. Лисянка про те, щоб прийняли міри до невідомих осіб, які з Пултівецької СОШ викрали мобільний телефон (а.с.152 Т1);
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.03.2017 року (а.с.153 Т.1);
-витягом з кримінального провадження №0000316, з якого вбачається що за звернення потерпілої ОСОБА_8 до органу поліції внесені відомості до ЄРДР 23.03.2017 року про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України; ( а.с. 154, Т.1);

-протоколом огляду місця події від 23.05.2017 за участю понятих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.168-169 Т.1);

-протоколом огляду предметів від 25.05.2017, а саме сім карти «Київстар» з надписом: НОМЕР_3 ( а.с.149 Т1);

-протоколом огляду предметів від 18.04.2017, а саме мобільного телефону марки «Lenovo моделі A 6010» чорно- білого кольору: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ( а.с.158 Т1);

-висновком експерта від 21.04.2017 № 404, відповідно до якого ринкова вартість викраденого з врахуванням зносу мобільного телефону «Lenovo моделі A 6010» , придбаного 07.11.2016 за ціною 2 999,01 грн. в справному стані без пошкоджень станом на 22.03.2017 могла становити 2 774,08 гривень (а.с.165-167);

-постановою від 18.04.2017 про приєднання до справи речових доказів - мобільного телефону марки «Lenovo моделі A 6010» чорно- білого кольору: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ( а.с.159 Т1);

-постановою від 23.05.2017 про визнання речових доказів ПРаТ «Київстар» з надписом: НОМЕР_3 (а.с. 148, Т.1);

-заявою про отримання потерпілою ОСОБА_8 речового доказу - мобільного телефону марки «Lenovo моделі A 6010» (а.с.160 Т.1);
Оцінивши зібрані в даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України.

19.07.2019 в судовому засіданні, прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначив, що ОСОБА_6 на даний час є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, будучи малолітньою особою, не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся, тому просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд баби ОСОБА_5 на один рік.
ОСОБА_6 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться.
Захисник ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання прокурора.
Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_14 також просила задовольнити клопотання прокурора та передати онука під її нагляд, запевнила суд , що буде здійснювати за ним належний догляд.
Потерпіла ОСОБА_8 до даного судового засідання з`явилася, надала суду заяву про розгляд даного клопотання за її відсутності, претензій до ОСОБА_6 не має. ( а.с.176 Т.1).
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_6 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризуються за місцем проживання, за місцем навчання характеризується посередньо, вчинив суспільно-небезпечне діяння будучі у віці 13 років, тому згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

З довідки Пултівецької сільської ради від 07.11.2018 № 1401 Вінницького району Вінницької області, судом установлено, що на даний час неповнолітній - ОСОБА_15 проживає разом із бабою ОСОБА_5 , яка бере участь у вихованні онука та згодна на передачу її онука ОСОБА_15 їй під нагляд. ( Т.1а.с. 214)
При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу малолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до малолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме: сім карту ПРаТ «Київстар» з надписом: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Lenovo моделі A 6010» чорно- білого кольору: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , - залишити останній за належністю.

Керуючись ст.ст.97, 105 КК України, ст. 497, 498, 501 КПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 - задовільнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд баби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк застосування примусового заходу виховного характеру у виді передання під нагляд баби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визначити терміном 1 (один) рік.

Речові докази у кримінальному провадженні: сім карту ПРаТ «Київстар» з надписом: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Lenovo моделі A 6010» чорно- білого кольору: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , - залишити останній за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 23.07.2019 о 17.15 годин.

Суддя : ОСОБА_1