Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0001079 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019, згідно якої відносно

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання.
встановив:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину активна участь у масових заворушеннях, що супроводжувалась насильством над особою, погромами, захопленням будівель або споруд, опором представникам влади із застосуванням предметів, які використовувалися як зброя.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_10 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри оголошеної ОСОБА_10 , відсутність ризиків для застосування тримання під вартою, неврахування особи підозрюваного та необґрунтоване незастосування застави.

Захисник ОСОБА_8 також ставила питання про скасування ухвали слідчого судді з наведених вище підстав.

Адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого суддів та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або визначити мінімальний розмір застави, посилаючись на необґрунтованість підозри, особу ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг; доводи прокурора про їх необґрунтованість; дослідивши апеляційні скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про скасування прийнятого рішення із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Прохання в апеляції про застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, в свою чергу, є визнанням обґрунтованості підозри оголошеної йому.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обгрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості підозрюваного та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що ОСОБА_10 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, навчається, хоча не має постійного місця роботи, але має постійне місце проживання в будинку батьків, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, не одружений, дітей не має, хворіє на тяжку хворобу, потребує негайного хірургічного втручання.

Однак, слідчий суддя вірно врахував, що підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_10 усвідомлюючи можливість засудження до зазначеного строку може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Крім того, враховуючи, що поряд із затриманими особами значна кількість осіб, які брали участь у вчиненні кримінального правопорушення переховується, існує ризик впливу на них, свідків та потерпілого та вчиняти інші правопорушення тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Слідчим суддею наведені обґрунтування чому неможливо було застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, із чим згодився суд апеляційної інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката в цій частині без задоволення.

Однак, враховуючи залучені захисниками докази, що стосуються особи підозрюваного, обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується, потребує лікування, та ті на які містяться наведені вище в ухвалі посилання, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає за можливе визначити підозрюваному ОСОБА_10 помірний розмір застави не у максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК України, що дасть можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу і недоторканність та стане стримуючим фактором до порушення покладених обов`язків та запобігатиме ризикам у його кримінальному провадженні.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_10 - частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 щодо застосованого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 скасувати.

Клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 частково задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів до 11 липня 2019 року із визначенням суми застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 76 840грн.

В разі внесення суми застави покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду, прокурора, а також виконувати обов`язки: не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та роботи, утримуватися від спілкування із будь-якою особою, визначеною слідчим, здати на зберігання слідчому паспорт для виїзду за кордон.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: