Справа № 199/5293/19
ВИРОК
іменем України
2019 року серпня місяця 09 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000458 від 31.03.2019, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гурзуф Автономна Республіка Крим, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, працюючого менеджером ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 30.03.2019 приблизно об 11-15 годині, перебуваючи поблизу будинку № 34 по вул. Маршала Малиновського в м. Дніпро, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , з яким у нього на фоні раптово виниклих неприязних стосунків стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 в той же день, тобто 30.03.2019, приблизно о 11-20 годині, продовжуючи перебувати біля будинку № 34 по вул. Маршала Малиновського в м. Дніпро, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше йому не знайомим ОСОБА_7 , перебуваючи у безпосередній близькості, стоячи обличчям до останнього, наніс потерпілому два послідовних удари своєю правою рукою стиснутою в кулак в лобно-скроневу область ліворуч, після чого наніс один удар своєю правою рукою стиснутою в кулак в область лівого надпліччя. Від отриманих ударів ОСОБА_7 , не втримавши рівновагу, впав з висоти власного зросту спиною на землю та втратив свідомість.

Після чого, вважаючи доведеними свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_3 , залишив місце вчинення злочину.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, втисненого багатоуламкового перелому скроневої кістки ліворуч з переходом на основу черепа та потиличну кістку, епідуральної гематоми у лівій тім`яній області, підшкірної гематоми та саден в лобно-скроневій області ліворуч, з розвитком в посттравматичному періоді лівосторонньої підгострої сенсоневральної приглухуватості, антено-вегетативного та лікворо-гіпертензійного синдрому, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Спричинені потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забію лівого надпліччя, розтягнення зв`язкового апарату лівого плечового суглобу, масивної гематоми в області лівого надпліччя, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він при вищевикладених обставинах, місці і часу, а саме 30.03.2019 приблизно о 11-15 годині виїжджав з нічної парковки біля магазину «АТБ» за адресою: вул. Маршала Малиновського 34 в м. Дніпро. Він був на мікроавтобусі білого кольору «Фольксваген Крафтер». Йому потрібно було проїхати по тротуару до проїзної частини метрів 30. Коли він рухався перед його машиною йшов потерпілий ОСОБА_7 , заважаючи проїхати, але він йому не сигналив. Чоловік з овочами зробив зауваження потерпілому ОСОБА_7 , щоб той пропустив мікроавтобус. ОСОБА_7 зупинився, а він на своєму мікроавтобусі проїжджав поряд. Він у нього запитав, чому той його не пропустив, на що ОСОБА_7 грубо відповів. Після чого ОСОБА_7 став підходити до його автомобіля, кричав матом та говорив, що розповість йому, як треба правильно їздити. Він припаркував машину за магазином «АТБ» та підійшов до потерпілого. ОСОБА_7 продовжував лаятися матом та погрожувати йому фізичною розправою. Він не стерпів та завдав 2 удари, в область голови та плеча, від чого потерпілий ОСОБА_7 впав на землю. Припускає, що міг завдати і три удари. Він розгубився, сів в машину та поїхав. Через 10 хвилин він повернувся, але на місці пригоди вже нікого не було. Увечері він приїхав на стоянку, де спілкувався з людиною, яка йому повідомила, що запитували про його машину. Він хвилювався та наступного дня сам приїхав до АНД райвідділку. Не заперечує, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли від його дій. У скоєному щиро кається. Він не припускав, що таке може трапитись. Відшкодував потерпілому матеріальну шкоду.

З врахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про доведенність вини ОСОБА_3 у вчинені інкримінованного йому кримінального правопорушення за обставин, викладенних у вироку, яка повністю підтверджується дослідженними в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що він 30.03.2019 знаходився в гостях зі своєю дружиною у свого знайомого на ж/м Сонячний в м. Дніпро та десь об 11-00 годині пішов до магазину «АТБ», який розташований за адресою вул. М. Малиновського 34 в м. Дніпро. Він йшов по тротуару, за ним їхав вантажний автобус, водій якого з ним почав зухвало розмовляти через те, що він не надав йому дорогу на тротуарі. Він зупинився біля «АТБ», щоб докурити. В цей час водій мікроавтобуса різко здав назад та поїхав за магазин АТБ, припаркував там свій автобус, потім підійшов до нього. Прийшов до тями вже на землі, вважає, що впав через нанесені удари, але їх кількість він не пам`ятає. Водієм мікроавтобуса був ОСОБА_3 . Він пам`ятає, що коли відкрив очі, йому охоронник магазину «АТБ» поливав водою на обличчя. Він піднявся та сам пішов назад до своїх знайомих. Коли він дійшов, йому стало погано, він не міг говорити. Його відвезли до шостої лікарні. Там повідомили, що їм треба їхати до лікарні ім. Мечникова. Йому зробили томограму та відразу відвезли в операційну. Робили операцію на голові. Йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, йому вставили титанову пластину в голову. На сьогоднішній день йому ще погано, в нього бувають панічні напади, постійно болить голова, зір на ліве око дуже впав, він погано чує на ліве вухо, погано відкривається щелепа. Він ще не розуміє, як далі буде робити за комп`ютером. Це змінило його життя. Він лікувався тривалий час, знаходився ні в однієї лікарні;

- показами свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що вона 30.03.2019 біля 11-00 години заїхала із чоловіком до магазину «АТБ», який розташований на ж/м Сонячний в м. Дніпро. Чоловік вийшов з магазину перший, а потім вже вона. Вона бачила як дорослий чоловік переходив дорогу і опинився на тротуарі біля магазину «АТБ». На білому мікроавтобусі водій молодий чоловік. Вони почали лаятися з потерпілим, який був напідпитку. Дорослий чоловік почав казати водію, щоб той вийшов з автомобіля. Молодий чоловік припаркував свій мікроавтобус, підійшов до потерпілого та відразу вдарив його два рази по голові. Вона бачила, що водій пішов, а потерпілий впав на землю та почав синіти. Водія вона запам`ятала по обличчю, це був обвинувачений ОСОБА_3 . Потерпілого вона бачила зі спини, припускає, що це був потерпілий ОСОБА_7 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що вона 30.03.2019 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 були в гостях у їх приятеля на ж/м Сонячний в м. Дніпро.. Біля 11-00 години її чоловік ОСОБА_7 вийшов в магазин «АТБ», зробити покупки, повернувся через 20 хвилин. Він був блідного кольору, його трусило, були садна з лівого боку в області скроні. Йому ставало гірше. Вона обробила садно, але ОСОБА_7 почав непритомніти. Одяг на ньому був мокрий. Він не міг нічого пояснити. Вона з їх знайомим посадили його до автомобіля та відвезли до 6-ї лікарні. Там вони зробили рентген та їх відразу відправили в лікарню ім. Мечникова. В «Мечникова» їм сказали робити операцію. Вони довгий час знаходилися на лікуванні в «Мечникова», потім ще в п`ятої лікарні. Також вона разом з чоловіком їздили на реабілітацію до курорту в ОСОБА_11 . У нього постійно панічні атаки, відчуття страху. Коли її чоловік ОСОБА_7 зміг нормально спілкуватися, він розповів, що йшов в магазин « АТБ» по тротуару, ззаду їхав автомобіль білого кольору. Авто з ним зрівнялося, водій якого почав нецензурно висловлювався на його адресу, виникла словесна перепалка. Потім він стояв докурював сигарету і пропускав автомобіль. Бачив, що ця біла машина різко поїхала, потім на нього напали, вдарили, прокинувся, коли його облили водою;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2019, відповідно до якого ОСОБА_10 просить правоохоронні органи вжити заходи до невідомої особи, яка близько 11-15 до 11-30 спричинила тілесні ушкодження її чоловіку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля магазину «АТБ», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського 34;
- протоколом огляду місця події від 30.03.2019 з фототаблицею до нього за адресою: м. Дніпро, вул. М.Малиновського 34;
- довідкою 6-ї МКЛ від 30.03.2019, згідно якої у ОСОБА_7 після доставлення його до лікарні був встановлено діагноз: ЗЧМТ, забій головного мозку, перелом кісток черепа, внутрічерепна гематома;

- довідкою №512 з клінічної лікарні І.І. Мечникова від 30.03.2019, згідно якої у ОСОБА_7 після доставляння його до лікарні був встановлено діагноз: ЗЧМТ, вдавлений перелом лівої скроневої кістки ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2019, згідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу зображену на фото №2, яка 30.03.2019 нанесла йому тілесні ушкодження біля магазину «АТБ» по вул. Маршала Малиновського 34 в м. Дніпро. На фото №2 зображений ОСОБА_3 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2019, згідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала особу зображену на фото №3, яка 30.03.2019 біля магазину «АТБ» по вул. Маршала Малиновського 34 в м. Дніпро наносила удари чоловікові;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.04.2019, згідно якого свідок ОСОБА_9 надала пояснення по обставинам вчиненого діяння відносно потерпілого ОСОБА_7 і вказала на механізм спричинення тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.05.2019 з фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 надав пояснення по обставинам вчиненого діяння відносно нього обвинуваченим ОСОБА_3 і вказав на механізм спричинення йому тілесних ушкоджень останнім;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2019 з фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_3 надав пояснення по обставинам вчиненого ним кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 і вказав на механізм нанесення ударів, в результаті яких спричинив тілесні ушкодження потерпілому;

- висновком судово-медичної експертизи №1571е від 20.05.2019, згідно якого у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, втисненого багатоуламкового перелому скроневої кістки ліворуч з переходом на основу черепа та потиличну кістку, епідуральної гематоми у лівій тім`яній області, підшкірної гематоми та саден в лобно-скроневій області ліворуч, з розвитком в посттравматичному періоді лівосторонньої підгострої сенсоневральної приглухуватості, антено-вегетативного та лікворо-гіпертензійного синдрому; забію лівого надпліччя, розтягнення зв`язкового апарату лівого плечового суглобу, масивної гематоми в області лівого надпліччя.
Виявлені у нього тілесні ушкодження на голові, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в скроневу область ліворуч.
Тілесні ушкодження в області лівого надпліччя не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в область лівої верхньої кінцівки.
Враховуючи характер виявлених у нього тілесних ушкоджень (наявність втисненого багато уламкового перелому), вважаю нехарактерним спричинення їх власною рукою.
Враховуючи, характер, локалізацію та кількість виявлених у нього всіх тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 2-х механічних дій.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного звернення за медичною допомогою в 6МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий в клопотанні.
Будь-яких судово-медичних даних за різночасовий термін отримання тілесних ушкоджень не виявлено.
За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, втисненого багатоуламкового перелому скроневої кістки ліворуч з переходом на основу черепа та потиличну кістку, епідуральної гематоми у лівій тім`яній області, підшкірної гематоми та саден в лобно-скроневій області ліворуч, з розвитком в посттравматичному періоді лівосторонньої підгострої сенсоневральної приглухуватості, антено-вегетативного та лікворо-гіпертензійного синдрому - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-б,г, „Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забію лівого надпліччя, розтягнення зв`язкового апарату лівого плечового суглобу, масивної гематоми в області лівого надпліччя - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі п.2.3.3. „Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для падіння з висоти власного зросту та удару об тупу тверду поверхню з необмеженою контактуючою поверхнею.

Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень на голові,
механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі;
-переглядом в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження з магазину «АТБ » по вул. Маршала Малиновського 34 в м. Дніпро;
-речовими доказами.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого прокурором обвинувачення, правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як такі, що виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних у суді обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_7 , а також свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у суду немає.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд враховуєступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, за місцем проживання скарг не надходило, офіційно працює, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, частково добровільно відшкодував спричинену матеріальну шкоду потерпілому, думку потерпілого та стан його здоров`я.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисту, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, дані про його особу, наслідки, які настали для потерпілого та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті обвинувачення.

Згідно роз`яснень, викладених в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, щиро розкаявся в вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно частково в сумі 24 200,00 гривень відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_7 .

Таким чином, за наявності вищеперелічених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, відсутності обставин, що обтяжують йому покарання, суд вважає за можливе і це надає йому право застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 вимоги ст.69 КК України, призначив йому покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України.

Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприятиме вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

При цьому, суд вважає, що таке покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про відшкодування спричиненої шкоди: матеріальної шкоди в сумі 30548,00 гривень та моральної шкоди в сумі 200 000,00 гривень.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь з урахуванням суми 24 200,00 гривень, яку добровільно відшкодував на його користь обвинувачений ОСОБА_3 , і цю суму він відносить до матеріальної шкоди, залишок не компенсованої матеріальної шкоди в сумі 6 348,00 гривень та моральну шкоду в сумі 200 000,00 гривень.
Прокурор позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 підтримала частково та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальну шкоду із врахування добровільного відшкодування 2 709,00 гривень та моральної шкоди 120 000,00 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 визнав частково: моральну шкоду на суму 50 000,00 гривень, матеріальну шкоду вважає повністю ним відшкодованою, оскільки він добровільно під час розгляду кримінального провадження в суді сплатив потерпілому суму матеріальної шкоди 21 711,00 гривень, в інший частині матеріальної шкоди він позов не визнає.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок злочину, підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 3 Конституції України, Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 в частині спричиненої матеріальної шкоди, понесеної потерпілим під час його тривалого лікування, витрат на проїзд до місця санаторно-курортного закладу документально підтверджені розрахунково-касовими документами на суму 22 909,28 гривень.
Щодо витрат в сумі 2518,32 гривень, понесених потерпілим на посилене харчування, то такі витрати стягненню не підлягають, оскільки документальних підтверджень того, що вони є витратами, викликаними необхідністю посиленого харчування, як це передбачено ч. 1 ст. 1195 ЦК України суду не надано. Потерпілим не доведено, якого саме посиленого харчування він потребував, чи призначалось воно лікарем, медичних документів з цього приводу суду не надано.
Крім того, витрати на проїзд дружини потерпілого ОСОБА_7 до санітарно-курортного закладу, а також її проживання в санаторно-курортному м. Моршин в сумі 5 120,14 гривень також не підлягають відшкодуванню, оскільки потерпілою стороною позивачем документально не доведена необхідність супроводу сторонньою особою чи близькими родичами потерпілого до санітарно-курортного лікування. Медичних рекомендацій та документів з цього приводу, які б підтверджували вимоги позивача в цій частині суду не надано.
Суд, враховуючи суму матеріальної шкоди в розмірі 22 909,28 гривень, яка б підлягала відшкодуванню на користь ОСОБА_7 , та добровільно відшкодовану суму 24 200,00 гривень, яку потерпілий відносить до відшкодування матеріальної шкоди йому обвинуваченим ОСОБА_3 , вважає, що матеріальна шкода, спричинена ОСОБА_7 , повністю відшкодована обвинуваченим ОСОБА_3 , тому залишок в сумі 6348,00 гривень відшкодуванню не підлягає, з підстав не доведеності необхідності в понесених втратах.
Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди, заподіяної в наслідок злочину, підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного відновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не учиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, перенесених потерпілим, в наслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, вважає сума, зазначена ОСОБА_7 в своїй позовній заяві, явно завищеною, а тому в якості компенсації моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягає стягненню сума в розмірі 120 000,00 гривень, в якості компенсації моральної шкоди.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Позовну заяву потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000,00 гривень (сто двадцять тисяч гривень).
В інший частині позову - відмовити.
Речовий доказ: СД - диск із записом камер відеоспостереження магазину ТОВ «АТБ Маркет» - зберігати в матеріалах кримінального провадження
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

09.08.2019