Дата документу 11.09.2019 Справа № 336/863/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/863/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1303/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянула 11 вересня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000158 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Каменогірськ Східно-Казахстанської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 213 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини
В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 213 ч. 1 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.

Обвинувачений покладався на розсуд суду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті відсутні правова кваліфікація дій обвинуваченого та формулювання обвинувачення, що перешкоджатиме обвинуваченому ефективно захищатись від пред`явленого обвинувачення.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, а саме те, що у обвинуваченого наявний умисел на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту брухту чорних металів будучи не зареєстрованим як суб`єкт господарської діяльності та не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбаченого законодавством, особисто здійснив прийом металобрухту, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України.

Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5. ч.2. ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що звернення до суду з обвинувальним актом, у відповідності до вимог ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування відносно певної особи, є беззаперечним той факт, що відомості в обвинувальному акті повинні чітко відповідати встановленим вимогам до його змісту.

Зазначена вище норма закону органом досудового розслідування не дотримана, що унеможливлює постановити по справі законне і обґрунтоване рішення.

Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 фактичні обставини, які утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, не викладені, а лише формально зазначено назву кримінально-правової норми щодо порушення обвинуваченим порядку здійснення операцій з металобрухтом, а отже вбачається відсутність описової диспозиції, характерних ознак злочину (кваліфікуючого складу), що інкримінується ОСОБА_8 .
Отже, зміст обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогами ст. 291 КПК України.
Зазначені судом недоліки є суттєвими, так як відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України складових порушують права обвинуваченого на захист, перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне відмітити практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно ч. 2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства.

Так, в рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

Отже, обвинувачення повинно бути конкретним і тільки в такому випадку обвинувачена особа може реалізувати своє право на захист від пред`явленого їй обвинувачення.

Наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.

З огляду на викладене обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 у зазначеному виглядіне може бути визнаний таким, що складений відповідно до вимог закону, а тому підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора, у зв`язку із необґрунтованістю, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України, з наведених районним судом підстав, колегія суддів знаходить слушним, інші доводи апелянта не заслуговують на увагу та не спростовують зазначеного висновку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 213 КК України,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4