Провадження №11-сс/801/745/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0001385 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2019, згідно якої відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання із визначення застави в розмірі 160 560грн з покладенням відповідних обов`язків в разі її внесення.
встановив:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаного з проникненням у житло.

Слідчий зазначив докази, на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового і судового слідства.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на відсутність ризиків для застосування тримання під вартою та неврахування особи підозрюваної при прийнятті рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступ в судових дебатах захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги; міркування прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, неодружена, тимчасово непрацююча, не має постійного джерела матеріального доходу, не має стійких соціальних зв`язків, інших соціальних та особистих чинників стримуючого характеру.

Крім того, слідчий суддя вірно врахував, що хоча ОСОБА_8 раніше не судима, має постійне місце проживання, однак до Вінницького міського суду Вінницької області відносно неї направлено дев`ять обвинувальних актів у кримінальних провадженнях у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України. В межах вказаних кримінальних проваджень до ОСОБА_8 застосувались запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту. Однак і такий запобіжний захід не зміг запобігти вчиненню ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_8 не має постійного місця роботи та джерела доходів, наявність неповнолітніх дітей, не являється для ОСОБА_8 стримуючим фактом, тому є всі підстави вважати, що остання, перебуваючи на волі, зможе вчиняти нові кримінальні правопорушення, що спростовує твердження адвоката про відсутність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України.

Суд встановив, що у даному кримінальному провадженні є велика кількість потерпілих, існує ризик впливу на них і існує можливість вчиняти інші правопорушення тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Зважаючи на наведені обставини, посилання адвоката на наявність хвороби у її матері, та що батькє є інвалідом ІІІ групи не може бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Пункт 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Слідчий суддя в своєму рішенні обґрунтував неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для зменшення ризиків, зазначених у клопотанні.

На час розгляду апеляційної скарги ні обставини, за яких оголошені підозри, ні кваліфікація скоєного органами досудового слідства не скасовані і не змінені.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваній перебувати під вартою, суд дійшов обґрунтовано висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню направлений до суду, а тому на стадії підготовчого судового засідання буде вирішуватись, в тому числі, питання про запобіжний захід та при необхідності питання щодо влаштування неповнолітніх дітей або встановлення над ними опіки.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2019 про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.12.2019 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя