Провадження № 1-кс/520/9024/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про передачу майна на відповідальне зберігання в рамках кримінального провадження №0000276 від 11.10.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання заявника про передачу майна на відповідальне зберігання, а саме автомобіля Mercedes Benz E300, днз. НОМЕР_1 , арешт на який був накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року.

В обґрунтування вимог клопотання особа, що з ним звернулась, вказує на те, що подальше зберігання автомобіля на майданчику завдає значної шкоди транспортному засобу, а також значної матеріальної шкоди власнику, з моменту вилучення автомобіля слідчим призначене трасологічне дослідження, але у зв`язку з тим, що автомобіль перебуває на штраф майданчику, до якого експерт не має доступу, власник не може доставити автомобіль для проведення експертизи, крім того, автомобіль є єдиним джерелом доходу.

В судовому засіданні заявник клопотання підтримав в повному обсязі.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували проти передачі автомобіля на відповідальне зберігання, у зв`язку із необхідністю проведення експертних досліджень з автомобілем, який визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику ( законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Зі змісту зазначеного вище вбачається, що питання про передачу речового доказу на відповідальне зберігання не відноситься до компетенції слідчого судді, а питання зміни встановленого порядку зберігання речових доказів, не врегульоване нормами КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ч. 3 ст. 26, 100, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про передачу майна на відповідальне зберігання в рамках кримінального провадження №0000276 від 11.10.2013 року відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1