КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

7 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з Державною установою "Київський слідчий ізолятор" матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0003800, внесеному до ЄРДР 21.05.2019 р., ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Києві, одружений, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 7.05.2018 р. Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на один рік шість місяців; 2) 19.06.2018 р. Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на один рік шість місяців; відповідно ч. 4 ст. 70 КК України зазначені вироки ухвалено виконувати самостійно,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироками Деснянського районного суду міста Києва від 7 травня 2018 року та 16 червня 2018 року ОСОБА_6 остаточно визначене покарання у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі.

Також вироком ухвалено про задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ СЛВ - Дістрибьюшн 7 499 грн. 90 коп.

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

13.05.2019 року, приблизно о 17 год. 00 хв., у приміщенні магазину техніки «Фокстрот», за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 21, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «САВ-Дістрибьюшн».

Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же час, того ж дня, перебуваючи у тому ж місці, ОСОБА_6 підійшов до продавця - консультанта, зазначеного магазину із метою придбати мобільний телефон «SAMSUNG SM - A405F Galаху А40 4/64 Duos ZKD (black)», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 7 499 грн. 90 коп. (без урахування ПДВ), який передав ОСОБА_6 зазначений мобільний телефон та коробку до нього.

ОСОБА_6 , тримаючи у руках мобільний телефон та коробку до нього, підійшов до розрахункової каси, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись неуважністю працівників зазначеного магазину, заховав зазначений мобільний телефон до кишені штанів, в які був одягнений в той час, а коробку залишив на розрахунковій касі та вийшов з приміщення магазину техніки «Фокстрот».

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 спричинив ТОВ «СЛВ-Дістрибьюшн» матеріальну шкоду у розмірі 7 499 грн. 90 коп. (без урахування ПДВ).

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , діючи у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року щодо нього змінити шляхом пом`якшення йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник вказує на те, що не заперечуючи проти доведеності вини ОСОБА_6 в скоєнні злочину та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України вважає, що призначене судом покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим, невиправданим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі засудженого внаслідок його суворості.

Посилається на ст. ст. 50, 65 КК України та зазначає, що призначаючи покарання ОСОБА_6 суд неповною мірою врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, зокрема ОСОБА_6 неофіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має середню освіту, є інвалідом дитинства. Крім того, обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся, співпрацював зі слідством.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Тим більше, з урахуванням того, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому не максимальний строк покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений ОСОБА_6 неофіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має середню освіту, є інвалідом дитинства, на переконання колегії суддів, з урахуванням тяжкості злочину та особи винного, який вчинив новий злочин в період іспитового строку, не дають достатніх підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , не вбачає законних підстав для зміни вироку та звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 цього Кодексу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0003800, внесеному 21.05.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_6 за ст. 185 ч. 2 КК України, залишити без змін.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 а й л о Т. М. Ю д е н к о