Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/119/17
У Х В А Л А
16.07.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю перекладачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000843 від 13.10.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , білоруски, громадянки України, уродженки д. Тідов, Калинковичського району Гомельської області Республіки Білорусь, мешканки АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працівниці територіального центру соціальної допомоги, вдови, не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої-адвокат ОСОБА_7 заявив письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає ст. 291 КПК України, слідчі дії слідчим проведено без дотримання норм КПК.

Обвинувачена ОСОБА_8 клопотання захисника підтримала.

Прокурор ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечив.

Потерпіла ОСОБА_6 проти заявленого клопотання заперечувала.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.

Суд враховує вимоги ч. 3 ст. 415 КПК України, відповідно до яких висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обовязковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Судом апеляційної інстанції в ухвалі від 03.06.2019 року констатовано та встановлено обставини, які свідчать про те, що слідчим та прокурором недотриманння ст. 291 КПК України у кримінальному провадженні, і такі обставини встановлені судом першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання, у звязку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, а заперечення сторони обвинувачення суд відхиляє, виходячи з наступних обґрунтувань.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься, згідно з п.10 ч.1 ст. 7 та ст. 17 КПК України, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно з приписами частин 2 та 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.

Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, і не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.

Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першої статті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті - процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.

Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді.

Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 цього Кодексу, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору.

Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а отже і в межах викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

У разі ухвалення вироку на суд, згідно зі ст. 374 КПК України, покладається формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.

Без дослідження судом фактичних обставин кримінального правопорушення виконання цього припису є неможливим.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим, прокурором не дотримані.

Приписам частини другої ст. 291 КПК України, надісланий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не відповідає: формулювання обвинувачення у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст. 42 і 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження.

В даному випадку для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особи потерпілого і обвинуваченої, їх взаємовідносини, причини і умови їх співмешкання; події, які сприяли утворенню неприязних відносин між ними, які змушували їх, незважаючи на це, до продовження співмешкання, передували їх конфлікту 11.10.2016, причина конфлікту, дії кожного з учасників конфлікту на місці події у їх послідовності і взаємозв`язку; момент, місце, мета і причина нанесення ударів обутими (і у що саме) ногами, стільцем, взаємне розташування при цьому потерпілого і обвинуваченої, їх антропометричні дані, сліди на одязі обвинуваченого, наявні у нього тілесні ушкодження, тілесні ушкодження на тілі обвинуваченої, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує слідчого і прокурора не виконаний ними припис ч.2 ст. 91 КПК України.

Як зазначено судом апеляційної інстанції, з пояснення обвинуваченої в судовому засіданні і під час апеляційного розгляду кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 раніше не раз застосовував щодо неї насильство, за тиждень перед цим влаштував сварку у неї вдома, навіть розбив скло на дверях, 11.10.2016 був у стані алкогольного сп`яніння, вимагав від неї, в тому числі з застосуванням насильства, статевих зносин, і першим наніс їй удар стільцем, чим змусив її до самозахисту. Обвинувачена стверджувала, що, вихопивши у ОСОБА_9 стілець, нанесла ним декілька ударів у відповідь і втекла.

З доказів, які представив суду прокурор, зокрема, висновків експертів, показань свідків вбачається, що розслідуванням вказаних обставин слідчий і прокурор почасти займались, однак не визначились, які з них є установленими і в обвинувальному акті, всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, не вказали, обмеживши у такий спосіб можливість визначитись у фактичних обставинах кримінального правопорушення і суду, який виходити за межі, вказані у ст. 337 КПК України, не вправі.

Відсутність в обвинувальному акті чіткого, підтвердженого доказами, в тому числі не спростованими показаннями обвинуваченої, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, залишає відкритим питання про те, чи досліджені і відкинуті органом досудового розслідування (стороною обвинувачення) всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення, тобто, чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Така невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України обмежила право сторони захисту обстоювати свої законні інтереси, стороні обвинувачення - можливість доводити обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті і змусила суд давати оцінку обставинам, які, безумовно, мають значення для кримінального провадження, однак органом досудового розслідування не встановлені, оскільки в обвинувальному акті не викладені.

Окрім цього, апеляційний суд відзначив, що переклад обвинувального акту за своїм змістом хоч і дає можливість зрозуміти суть обвинувачення, однак містить велику кількість фактичних, граматичних помилок і установленим порядком не завірений (т.3 а.п.7-10). Відомостей про надання ОСОБА_8 копії перекладу реєстру матеріалів досудового розслідування, чого вимагають приписи статей 28, 293 КПК України, у кримінальному провадженні немає.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Щодо надання судом оцінки іншим процесуальним діям слідчого, прокурора, належності й допустимості доказів, відповідно до обставин викладеним у клопотанні сторони захисту, суд зазначає, що такі обставини не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору, у звязку з чим клопотання сторони захисту в цій частині є безпідставним, враховуючи питання, які вирішує суд у підготовчому засіданні, відповідно до ст. 315 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000843 від 13.10.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1