Справа № 639/5459/19
Провадження №1-в/639/551/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 07.10.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі;
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на передчасність внесеного клопотання в порядку ст.81 КК України, оскільки засуджений має позов, який відшкодовувати не бажає, на шлях виправлення став тільки після 19.10.2016 року, що свідчить на думку прокурора, про те, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив його задовольнити, пояснив, що позов відшкодовує частково, працює, має заохочення, стягнення, які він мав зняті та погашені.

Вислухавши думку прокурора, пояснення засудженого, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).
Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 07.10.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 07.10.2013 року, кінець строку відбування покарання 21.07.2020 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_4 відбув 6 років 2 місяці 2 дні, лишилось 9 місяців 28 днів.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.10.2013 року.
З 31.10.2013 року перебуває в державній установі Холодногірська виправна колонія (№18)». За період перебування в установі характеризується позитивно, вимог режиму тримання не порушував. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має 9 (дев*ять) заохочень начальником установи. Мав 2 (два) стягнення, які на даний час зняті та погашені у встановленому законодавством порядку.

Працевлаштований електрогазозварником на виробничому об`єкті установи. До праці ставиться позитивно, виконує доручений обсяг робіт якісно та в передбаченим строк.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Під час проведення бесід профілактично-виховного характеру проявляє тактовність та щирість.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

На даний час підтримує доброзичливі та стійкі родинні стосунки шляхом телефонних розмов, листування, побачень та посилок (передач) з матір`ю.

Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Духовне відродження», «Подолання алкогольної залежності». До реалізації програм ставиться із особистою зацікавленістю та натхненням.

Згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2013 року, засуджений ОСОБА_4 має позов на суму 880 гривень 20 копійок. Виконавчі листи до установи не надходили.

Крім того, згідно вказаного вище вироку засуджений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - визнав.

Відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Оскільки, дослідженням відомостей про особу засудженого ОСОБА_4 встановлено, що він стягнень не має, відбув більш ніж 2/3 строку призначеного судом покарання, характеризується за місцем відбування покарання позитивно, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, тому суд приходить до висновку, що засуджений став на шлях виправлення та має усі належні умови, передбачені ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим клопотання засудженого ОСОБА_4 є таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.81 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , звільнити умовно достроково від покарання на не відбуту частину 9 місяців 28 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено та оголошено 25.09.2019 року о 16 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_5