Провадження по справі № 1-кп/522/711/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007711 від 20.11.2018 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий :
- 11.12.2003 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;
- 02.07.2004 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком н 1 рік 1 місяць, на підставі п. 2, 3 ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
- 26.05.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 10 років, звільнений по відбуттю строку покарання 23.08.2016;
- 29.11.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси, за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 5 місяців, звільнений по відбуттю строку покарання 28.12.2017;
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0007711 від 20.11.2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.2,3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань учасників судового розгляду, зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу 60 денного строку.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики, на які посилається прокурор, не доведені.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який карається позбавленням волі до 6 років, обвинувачений не має місця роботи, не одружений, ніде не навчається, неодноразово судимий за вчинення умисних корсиливх злочинів, станом на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності в суді за вчинення іншого корисливого умисного злочину, що у сукупності вказує на відсутнінсть в обвинуваченого міцних соціальних зв язків, а тому наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання спробам переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 291, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 2 місяці, тобто до 26.12.2019 року включно.
Строк дії запобіжного заходу становить два місяці і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 24.09.2019 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
28.10.2019