ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/982/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №643/3056/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:
- 06.09.2016 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.09.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком один рік три місяці, призначено за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_7 у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено у вигляді домашнього арешту.
Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 призначено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Вироком встановлено, що 10.02.2018 року приблизно о 13:30 год. ОСОБА_7 , знаходячись у лісосмузі, розташованій за адресою: м. Харків, пров. В. Дубініна, 5, за допомогою раніше придбаних інгредієнтів та предметів домашнього вжитку, шляхом проведення хімічних реакцій, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований об`ємом 5 мл, який помістив у два медичні шприци, об`ємом по 5 мл кожен. В даних медичних шприцах знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, об`ємом 2,3 мл та 2,7 мл, які ОСОБА_7 в подальшому поклав до внутрішньої лівої кишені своєї куртки та почав зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.
10.02.2018 року в період часу з 16:30 год. до 16:49 год. поблизу буд.№238 по вул. Д. Народів в м. Харкові, в присутності двох понятих у ОСОБА_7 , виявлено та вилучено у внутрішній лівій кишені куртки два медичних шприци, об`ємом 5 мл кожен, в яких знаходилась рідина коричневого кольору масою: 2,3 мл та 2,7 мл відповідно, які згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №430 від 26.02.2018 року належить до наркотичних засобів опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину в першому медичному шприці становить: 0,2644 грам, в другому медичному шприці становить: 0,1349 грам, загальна маса якого у перерахунку на суху речовину склала 0,3993 грама, який ОСОБА_7 , незаконно виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок в частині призначеного покарання в сторону пом`якшення. На думку апелянта, призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість. Вважає за необхідне призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.ст. 75,76 КК України.

В обґрунтування апеляційних доводів зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання належним чином не врахував низький рівень можливостей обвинуваченого протистояти негативним спонуканням до вживання наркотичних речовин, у зв`язку з тривалою наркотичною залежністю, стан його здоров`я, а також той факт, що він готовий пройти реабілітацію від наркотичної залежності; не враховано судом вид та кількість наркотичного засобу, який був використаний виключно для власного вживання; не надано достатньої оцінки обставинам, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Вирок суду першої інстанції також був оскаржений прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку судового слухання прокурор заявила клопотання про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.
Іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, додавши, що оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, а призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого; вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв злочин в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації, за яким фактично мешкає, має синдром залежності від опіодів .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого в силу ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, районний суд, враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, визнав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії. Крім того, суд першої інстанції, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднав не відбуту частину покарання, призначену за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.09.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України у виді позбавлення волі, призначив остаточне покарання за сукупністю вироків у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 75, 76 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання немає, призначене покарання у вказаних розмірах з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення; принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та особі обвинуваченого. Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

Стосовно апеляційної вимоги обвинуваченого про необхідність надання достатньої оцінки обставин, що пом`якшують покарання,а також даних по особу обвинуваченого, то судом першої інстанції такі обставини та дані про його особу вже враховано при постановленні вироку в повній мірі, стороною захисту не надано жодних нових відомостей, ніж ті що вже були враховані судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження.
Посилання обвинувачуваного ОСОБА_7 на необхідність застосування до нього альтернативних позбавленню волі заходів впливу, як до наркозалежної особи, яка скоїла незначне правопорушення і має наміри пройти реабілітацію від наркотичної залежності, колегія суддів розцінює як бажання обвинувачуваного уникнути кримінальну відповідальність.
Як пояснив сам ОСОБА_7 в суді першої інстанції і зазначає про це в апеляційній скарзі, він протягом останніх п`ятнадцяти років вживає наркотичні засоби. Натомість, бажання пройти лікування від наркотичної залежності в нього виникло лише на стадії судового розгляду даної справи.

Всі наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання не буде ефективним, оскільки існують обґрунтовані сумніви в готовності ОСОБА_7 виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Крім того, таке покарання, з подальшим звільненням від його відбування на підставі положень ст.ст. 75, 76 КК України, не буде досягати мети заходу примусу в умовах обмеженого контролю за його поведінкою.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: