Справа № 201/3608/18
Провадження № - 1кп/201/666/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000071 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кіровське, Кіровського району, АР Крим, українця, громадянина України, освіта неповна середня, одружений, працюючого сортувальником цегли в ТОВ «КЕРАМБРОК», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

представник

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

23.02.2016 року ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпро ради за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 39/41 подано заяву для отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, в якій зазначено, що будь-хто із членів сім`ї не має у власнсті житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

На підставі вказаної заяви Управлінням соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпро ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_3 щомісячної адресної допомоги з 23.02.2016 по 22.08.2018 442 грн. щомісяця.

У подальшому ОСОБА_3 20.10.2016, 22.03.2017, 26.10.20177, 27.04.2018 подавав до Управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпро ради, заяви про продовження надання вказаної допомоги, в яких також зазначав про відсутність в нього та членів у власності житлових приміщень, що розташовані в інших регіонах ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 505 від 01.10.2014 грошова допомога не призначається у разі коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Встановлено, що на момент подання ОСОБА_3 заяв до Управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпро ради у власності його дружини ОСОБА_6 перебувала квартира площею 42,3 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ; квартирна площею 58,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира площею 31.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином ОСОБА_3 23.02.2016 р. під час подання заяви до Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної в м. Дніпро ради про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, а також 20.10.2016, 22.03.2017, 26.10.2017, 27.04.2018 року під час подання заяв про продовження надання йому щомісячної адресної допомоги зазначав завідомо неправдиві відомості про відсутність у членів його сім`ї у власності житлових приміщень, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення ввівши працівників Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпро ради в оману внаслідок чого незаконно отримав грошові у сумі 10 598,25 гривень та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 діючи умисно, шляхом обману, а саме шляхом надання недостовірних відомостей про відсутність у будь-кого із членів сім`ї у власності житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах ніж тимчасово окупована територія України, населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення за період з лютого 2016 року по квітень 2018 року заволодів грошовими коштами державної щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у сумі 10 598, 25 гривень та розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у заволодінні чужим майном шляхом обману та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 1 ст. 190 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді штрафу, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1