25.06.2019
Справа №359/882/19
Провадження №1-кп/359/254/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2019 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000010, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -
у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 , 09.12.2018 року, близько 13 год. 30 хв., перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив громадянина ОСОБА_9 , який спілкувався з його колишньою дружиною ОСОБА_10 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 перебуваючи за вказаною адресою, підійшовши до ОСОБА_9 та, розуміючи і усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки, наніс не менше двох ударів останньому, а саме один удар головою в обличчя, потім відразу наніс другий удар правою рукою, стиснутою в кулак у ліву верхню щелепу. В результаті нанесення ударів ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді травматичного зламу коронок 1, 2 зубів верхньої щелепи зліва, садно із забійною раною нижньої губи зліва з крововиливом слизової оболонки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №8-д від 24.01.2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились нанесенні умисних легких тілесних ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_9 , тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.
З приводу завданих матеріальних збитків та моральної шкоди, ОСОБА_9 подав цивільний позов до обвинуваченого, згідно якого просив стягнути з ОСОБА_7 на користь себе, з урахуванням збільшення позовних вимог, 24534 грн. 70 коп. завданих матеріальних збитків та 35000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.
З урахуванням позиції обвинуваченого, його захисника та прокурора, а також з урахуванням письмової заяви потерпілого, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження фактичні обставини правопорушення не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, завданих внаслідок його дій тілесних ушкоджень, кількості нанесених тілесних ушкоджень, їх характеру, їх локалізації та частин тіла якими вони були нанесені, тощо).
Доказами вчинення указаного злочину, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
В судовому засіданні, ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись та призначити покарання у вигляді штрафу.
Щодо обставин вчиненого злочину, повідомив, що він дійсно наприкінці грудня 2018 року, перебуваючи в с. Чубинське Бориспільського району, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_9 , які виникли внаслідок того, що останній спілкувався з його колишньою дружиною та тримав її за сідниці, він наніс потерпілому один удар головою в обличчя та не менше одного удару рукою теж в ділянку обличчя, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та у нього пішла кров.
Відносно заявлено цивільного позову, то визнав його частково на суму 3584 грн. 70 коп. завданих матеріальних збитків, а в іншій частині просив відмовити у його задоволенні.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого та речові докази у справі.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію обвинуваченого, його захисника та відсутність з цього приводу клопотань прокурора.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_7 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за санкцією указаної статті кримінального закону.
Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання відносно ОСОБА_7 покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.
Так, санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, а тому вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, гідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_7 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.
Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.
В той же час, доказів вчинення злочину у зв`язку з іншими обставинами, ніж викладені в обвинувальному акті, судом не встановлено, про них не зазначила і сторона захисту.
Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, офіційно не працевлаштований, одна має дохід від підробітку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, за місцем свого проживання характеризується посередньо, являється батьком неповнолітньої дитини доньки, якій намагається надавати матеріальну допомогу. Доказів, які б свідчили про його негативну поведінку чи схильність до правопорушень матеріали кримінального провадження, подані суду прокурором, - не містять.
Указані обставини потребують врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, покарання у виді штрафу та з урахуванням його матеріального стану, непостійного заробітку, відсутність місця роботи та необхідність утримувати неповнолітню дитину, - в розмірі сімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн. 00 коп., визначеного санкцією кримінального закону.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

При вирішенні питання пов`язаного з заявленим цивільним позовом, суд враховує положення ст.ст. 55, 56, 128 КПК України та ст.ст. 23, 1166, 1195 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Суд приходить до висновку, що даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
На думку суду, належними докази підтверджено завдану матеріальну шкоду на суму, яка становить 3584 грн. 70 коп., оскільки з цього приводу надані відповідні чеки та здійснено належний розрахунок потерпілим (а.с. 19-22). В іншій частині завдані матеріальні збитки є недоведеними, оскільки у зв`язку зі збільшенням розміру завданої шкоди на 20950 грн. (а.с. 55-58), суду не надано належних доказів здійснення витрат на зазначену суму.
Так, надано Акт здачі-прийняття робіт (надання стоматологічних послуг) від 02.06.2019 року, без зазначення про проведення оплати на вказану суму, не містить підпису замовника, у зв`язку з чим даний акт вважати належним та допустимим доказом завданої матеріальної шкоди, на думку суду, підстав не має. З цього приводу, ОСОБА_9 викликався до суду в судове засідання 25.06.2019 року, однак не з`явився та не подав доказів з цього приводу. Тому в цій частині суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.
Крім того, суд вважає, що розмір відшкодування завданої моральної шкоди зазначений позивачем потерпілим в значно вищому розмірі.
Так, згідно пункту 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Встановлено, що у зв`язку із отриманим легких тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_7 зазнав фізичного болю, та моральних страждань. З урахуванням глибини та тривалості яких, з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати потерпілому становить, на думку суду, 15000 грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити за їх недоведеністю.
У відповідності до матеріалів справи, відносно ОСОБА_7 на досудовому розслідування запобіжний захід не обирався, під час судового розгляду підстави для його обрання також відсутні.
При вирішенні питання про речові докази, суд враховує, що останніх у справі немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 126-128, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, та ст.ст. 50, 65, 125 КК України, ст.ст. 23, 1166, 195 ЦК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Засуджений ОСОБА_7 зобов`язаний сплатити суму штрафу на рахунок Державного бюджету України (одержувач: Держбюджет м. Бориспіль; ; Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; КБК 21081100; р/р № 0004), - в місячний строк з моменту набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 ), - 3584 грн. 70 коп. завданих матеріальних збитків та 15000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, а всього 18584 (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 70 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 , - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, в порядку, визначеному КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1