Справа № 5-18/07
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

10.07.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції провадження № 21-з/4806/1/19 за заявою засудженого ОСОБА_6 про роз`яснення постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007, якою визнано вирок Окружного суду Округу Бекес Республіки Угорщини від 21.03.2002 та Вищого Суду м. Сегед від 21.08.2003 щодо нього.

Цією постановою визнано вирок Окружного суду Округу Бекес Республіки Угорщини від 21.03.2002 та Вищого Суду м. Сегед від 21.08.2003, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1,6,12 ч.2 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років.

Строк відбуття покарання постановлено обчислювати з 08.12.1999 року.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20.12.2007 постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 щодо ОСОБА_6 змінено: з неї виключено висновок про визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину; визнано вирок Окружного суду Округу Бекес Республіки Угорщини від 21.03.2002 та Вищого Суду м. Сегед від 21.08.2003 щодо нього; приведено цей вирок у відповідність із Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким ОСОБА_6 вважається засудженим за п.п. 1,6,12 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. В решті постанову апеляційного суду залишено без змін.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.08.2016 ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.12.1999 по 21.08.2003 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11.05.2017, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 17.07.2017, ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12.09.2017, залишеною без змін постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.04.2018, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13.04.2018 ОСОБА_6 повернуто його клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Закарпатського апеляційного суду з заявою, в якій просить винести ухвалу про роз`яснення постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007. Потребу в цьому вмотивував тим, що з урахуванням ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.08.2016 двадцятирічний строк його ув`язнення закінчився в серпні 2015 року, отже згідно з постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 він набув права на умовне звільнення на поруки, яке не може реалізувати. Вважає, що у зв`язку з цим його покарання є більш суворим, ніж призначене, а це суперечить припису ч.3 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007, доводи, викладені в заяві, пояснення засудженого на підтримання заяви, промову прокурора, який вважає, що заява підлягає задоволенню, його міркування щодо змісту роз`яснення, яке належить дати апеляційному суду, провів судові дебати, перевірив надані матеріали провадження і приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та роз`яснити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положенням цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Заява засудженого ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення надійшла до Закарпатського апеляційного суду 03.06.2019, її розгляд, як процесуальна дія, розпочато 03.06.2019, отже вона має бути проведена, а процесуальне рішення прийняте згідно з положенням чинного КПК України (2012).

Відповідно до ч.1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Апеляційний суд Закарпатської області, про роз`яснення постанови якого від 26.09.2007 подав заяву учасник судового провадження засуджений ОСОБА_6 , Указом Президента України від 29.12.2017 № 452/2017 ліквідовано та утворено Закарпатський апеляційний суд.

Порядок виконання постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 в частині, що стосується можливості умовного звільнення засудженого на поруки після відбуття двадцяти років позбавлення волі, є незрозумілим.

Прокурор вважає, що умовне звільнення засудженого ОСОБА_6 на поруки в будь-якому випадку є неможливим оскільки законодавством України такий порядок звільнення для осіб, засуджених на довічне позбавлення волі, не передбачений.

У питанні про те, як слід виконати постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 в частині, що стосується можливості умовного звільнення засудженого ОСОБА_6 на поруки після відбуття двадцяти років позбавлення волі, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 21.03.1983, до якої Україна приєдналася згідно з Законом України від 22.09.1995 № 337/95-ВР, виконання вироку регулюється законодавством держави виконання вироку, і тільки ця держава має право приймати всі відповідні рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 611 КПК України виконання покарання в Україні стосовно переданої особи, засудженої вироком суду іноземної держави, здійснюється згідно з кримінально - виконавчим законодавством України. Щодо засудженого, переданого для відбування покарання в Україні, настають такі самі правові наслідки, як і щодо осіб, засуджених в Україні за вчинення такого ж кримінального правопорушення. Частиною третьою цієї статті передбачено, що до особи, переданої в Україну для подальшого відбування покарання, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, амністію або здійснено помилування у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про передачу засуджених осіб 21.03.1983, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку (ч.1). Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку (ч.2).

Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України у разі, якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосуються положення відповідного міжнародного договору України.

Керуючись ст. 380 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

роз`яснити, що постанова Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 року підлягає виконанню порядком, передбаченим ч.2 ст. 611 КПК України з урахуванням вимог ст. 10 Конвенції про передачу засуджених осіб 21.03.1983.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 протягом того ж строку з дня вручення йому копії ухвали.

Копії ухвали надіслати начальнику ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» для вручення засудженому ОСОБА_6

Судді: