Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
282/564/17: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; Зґвалтування.
Надіслано судом: 10.07.2019. Зареєстровано: 11.07.2019. Забезпечено надання загального доступу: 12.07.2019.
Номер судового провадження: 1-кп/755/940/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності об`єднання кримінальних проваджень у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 за № 0002851 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 345, ст. 348 КК України, встановив :

на стадії судового розгляду у цьому місцевому суді з 03.04.2018 перебуває дане кримінальне провадження.

Разом зтим,09.04.2019 упровадження цьогоскладу судунадійшло такожкримінальне провадженнявнесене доЄдиного реєструдосудових розслідувань29.11.2017за №000379за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 262-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України, для розгляду, у порядку ст. 334 КПК України, питання можливості його об`єднання з цим провадженням, у порядку ст. 334 КПК України, тож суд заслухавши думку сторін кримінального провадження з даного питання, приходить до наступного.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2017 за № 000379 надійшло до Дніпровського районного суду м. Києва з Житомирського районного суду Житомирської області на підставі ухвали від 03.04.2019 у справі № 282/564/17.

Даним судовим рішенням визначено такі мотиви для передачі цього провадження між різними судами першої інстанції, які окрім того, знаходяться в межах юрисдикції різних апеляційних судів, без визначення його підсудності, як-то те, що у ракурсі перебування обвинуваченого під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» у м. Києві та при відсутності дозволу Дніпровського районного суду м. Києва на його доставку до суду в м. Житомир, у світлі ст.ст. 217, 334 КПК України, та вимог ст. 6 КЗПЛ, є доречним розглянути питання можливості об`єднання цих справ в єдину на базі кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 за № 0002851.

Разом з тим, слід відмітити, що порядок, встановленийКПК(процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

У цій ситуації, на думку суду, запропонований Житомирським районним судом Житомирської області порядок урегулювання порушеної в його ухвалі від 03.04.2019 у справі № 282/564/17 проблематики питання в частині послідовності (кроків) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій не є слушним у розрізі норм діючого кримінального процесуального законодавства щодо, власне, самого процесуального порядку, форми та процедури.

Так, дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення.

Однак, при вирішенні цього питання слід ураховувати факт того, що суд який розглядає таке питання має бути компетентним( відповідати критерія поняття «суд,встановлений законом»)для розгляду кожного з кримінальних проваджень, питання про обєднання, яких власне порушується.

Інакше кажучи, кожне з првоаджень має бути підсудним йому на час виіршення цьог опитання.

Згідно ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

У цій ситуації, є дійсним факт, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2017 за № 000379, у силу норм ст. 32 КПК України, не належить до розгляду Дніпровсьтким районним судом м. Києва за територіальною юрисдикцією.

Адже, концепція поняття «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом у рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України» та полягає у такому: «…25. У п.п. 107-109 рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» (що зазначалось вище) Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом». 26. У цій справі Суд … вважає, що загальні положення Конституції України, на які посилався Уряд (див. п. 10 вище), не могли слугувати достатньою правовою підставою для такої специфічної компетенції, яка не надавалась відповідним законодавством. 27. Суд повторює, що у деяких випадках він визнавав, що найвищий судовий орган, уповноважений тлумачити закон, міг ухвалювати рішення, яке не було чітко визначено законом. Таке застосування закону, однак, мало винятковий характер, і зазначений суд надав чіткі й вірогідні підстави для такого виняткового відступу від застосування своїх визначених повноважень (див. рішення у справі «Хуліо Воу Жиберт та Ель Хогар і ля Мода проти Іспанії» (Julio Bou Gibert and El Hogar Y La Moda J. A. X. A. v. Spain) (ухв.), № 14929/02, 13 травня 2003 року). Проте у даній справі Верховний Суд не надав жодних аргументів щодо прийняття такої постанови, виходячи за межі своїх повноважень шляхом свідомого порушення Господарського процесуального кодексу і ухвалення такого роду рішень, що, як вказувалось Урядом, стало звичайною практикою Верховного Суду України. 28. На думку Суду, перевищивши свої повноваження, які були чітко викладені у Господарському процесуальному кодексі, Верховний Суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції відносно оскаржуваного провадження».

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

У цій ситуації, не можливо, у розрізі норм ст. 32 КПК України, говорити про дотримання юрисдикційного критерію.

Також, слід відмітити, що у цій ситуації, є дійсним факт, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 за № 0002851 перебуває на стадії судового розгляду з 03.04.2018, а тому об`єднання провадження не є доречним і у розрізі питання дотримання розумних строків, так як така дія тягне за собою не минуче проведення судового розгляд з початку зі стадії підготовчих дій до нього, що було б прямим порушенням вимог ст. 28 КПК України.

На підставі викладеного, суд, не убачає підстав для об`єднання даних проваджень, а тому визнає

відсутньою можливість об`єднання кримінальних проваджень у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 за № 0002851 в єдине.

При цьому, судом відмічає, що ним не було встановлено беззаперечних обставин, які б свідчили про те, що у разі не об`єднання даних проваджень це негативно вплине на повноту судового розгляду, або ж буде неможливо забезпечити імперативне виконання завдань регламентованих ст. 2 КПК України.

Також судуважає заслушне кримінальнепровадження внесенедо Єдиногореєстру досудовихрозслідувань 29.11.2017за №000379за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 262-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України, після розгляду питання порушеного в ухвалі Житомирського районного суду Житомирської області від 03.04.2019 у справі № 282/564/17 складом суду для розгляду, якому воно власне передавалося, тобто цим, повернути до даного місцевого суду для продовження розгляду у порядку кримінального процесуального законодавства України.

Підстав для передачі його на автоматизований розподіл у межах цього місцевого суду у порядку ст. 35 КПК України, не має, так як саме провадження надійшло не за підсудністю, а лише для розгляду питання у порядку ст. 334 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 376 КПК України, суд постановив :

визнати відсутньою можливість об`єднання кримінальних проваджень у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 за № 0002851 в єдине.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2017 за № 000379 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 262-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України, після розгляду питання порушеного в ухвалі Житомирського районного суду Житомирської області від 03.04.2019 у справі № 282/564/17 складом суду для розгляду, якому воно власне передавалося, повернути до даного місцевого суду для продовження розгляду у порядку кримінального процесуального законодавства України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінально процесуального Кодексу України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:10 год. 05.07.2019.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...