Постанова

іменем України
14 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 208/7845/13-к
провадження № 51-415км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
(в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 червня 2014 року за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року за ч. 1 ст. 190 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 190.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вирокомЗаводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року засуджено:
- ОСОБА_8 до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 187 КК на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 187 КК на строк 7 років із конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК на строк 8 років із конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 190 КК на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 263 КК на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 121 КК на строк 10 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком з покаранням, призначеним за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 червня 2014 року, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 липня 2013 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
- ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року, покаранням, призначеним за цим вироком, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання, у виді 9 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 липня 2013 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Судом вирішено цивільні позови, долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду засуджено ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК, а ОСОБА_9 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 190, за обставин детально викладених у вироку.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 , а вирок суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить змінити ухвалу апеляційного суду звільнивши ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Захисники не заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, та кваліфікацію діянь прокурор у касаційній скарзі не оспорює.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, ст. 49 КК передбачено умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 зазначеної статті, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та відповідно до п. 3 ч. 1 цієї статті п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Вироком районного суду ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК який, відповідно до ст. 12 КК класифікується як злочин середньої тяжкості та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а ОСОБА_9 - за ч. 1 ст. 190 КК, який є злочином невеликої тяжкості й санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.
Як убачається з матеріалів справи, вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив 1 квітня 2013 року, а ОСОБА_9 восени 2012 року. При цьому, ухвалу апеляційного суду постановлено 19 листопада 2018 року, тобто на час апеляційного розгляду сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності засуджених за вказаними статями, про що обґрунтовано заначено в касаційній скарзі прокурора.
Тому, враховуючи позицію засуджених, які в суді першої інстанції вину у вчиненні злочинів визнали повністю, зважаючи на положення ч. 5 ст. 74 КК, вони підлягають звільненню від покарання, ухвала апеляційного суду зміні, а касаційна скарга прокурора задоволенню.
Така зміна ухвали, на думку Суду, не впливає на правильність призначення засудженим остаточного покарання.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року в порядку ст. 433 КПК та Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити. На підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК, у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 190 КК, у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.121 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком з покаранням, призначеним за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 червня 2014 року, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК за сукупністю злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК, шляхом часткового складання покарань, вважати ОСОБА_9 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року, покаранням, призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання, у виді 9 років із конфіскацією майна.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3