ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1323 /19 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 631/604/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 1 липня 2019 року, якою задоволено клопотання начальника СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000252 від 15.06.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 1 липня 2019 року задоволено клопотання начальника СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000252 від 15.06.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Накладено арешт на майно, яке має статус тимчасово вилученого майна, а саме: вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель ТЕ 95 XF 430, 1998 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 має номер шасі НОМЕР_3 ; з напівпричепом-цистерною-Е марки FRUEHAUF модель А20, 1986 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 має номер шасі НОМЕР_6 , власником яких є ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, транспортних засобів з переданням їх на відповідальне зберігання власнику та попередженням його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді у зв`язку з отриманням копії 22.07.2019 р. , ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що він є добросовісним перевізником і виконує свої діяльність з перевезення на підставі договорів : договору №76 п/19 між ТОВ «Полікор Трейд» з однієї сторони, КП«Водолага Комунсервіс», ТОВ «Новінтех» - з другої на розміщення безпечних відходів на полігоні ТПВ та висновку Придніпровського регіонального центру про безпечність бурового шламу для полігону ТПВ. Вважає, що слідчий суддя виніс необґрунтоване та передчасне рішення, яке суперечить його правам як власника. Рішення прийнято щодо тимчасового вилученого майна, яке не мало такого статусу станом на час ухвалення рішення судом. Доказів відповідності майна процесуальному статусу доказу слідчим та прокурором не надано, а також не надано доказів знищення або пошкодження відповідного майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника власника майна адвоката ОСОБА_10 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000252 від 15.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

25.06.2019 р. до Нововодолазького районного суду Харківської області звернувся слідчий поліції ОСОБА_9 з клопотанням про арешт майна по даному кримінальному провадженню. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 15.06.2019 року о 12.11 год. до Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення представника ГО «Безпечна громада» ОСОБА_11 стосовно того, що на сміттєзвалищі смт Нова Водолага Харківської області, зупинене вантажне авто з підозрілими рідкими відходами нібито від газовидобувної промисловості, які намагалися вилити на території сміттєзвалища, забруднюючи землю. За вказаним фактом СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області 15.06.2019 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000252 за ч.1 ст.239 КК України. 24.06.2019 року о 22.39 год. до Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення ОСОБА_12 , що на вул. Свалка смт Нова Водолага Харківської області виливають відходи на смітник.При проведенні огляду місця події, а саме ділянки місцевості, території звалища побутових відходів смт Нова Водолага, на з`їзді до сміттєзвалища, на відстані 150 м. від дороги, виявлено автомобіль марки HOWO модель ZZ 3407-S3267W, вантажний самоскид, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , є ОСОБА_13 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . На час огляду, кузов автомобіля порожній. За кермом автомобіля знаходився водій ОСОБА_14 , який згідно товарно-транспортної накладної № 100 від 24.06.2019 здійснив на території вказаного сміттєзвалища вигрузку бурового шламу з Ланнівської ГКР загальною вагою 8,3 тон. Також, на вказаній ділянці місцевості, виявлено вантажний автомобіль з напівпричепом цистерною, а саме вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель ТЕ 95 XF 430, 1998 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 ; з напівпричепом-цистерною-Е марки FRUEHAUF модель А20, 1986 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_6 . Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_5 власником зазначеного автомобіля та напівпричепа-цистерни є ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На час огляду цистерна була порожня, за кермом автомобіля знаходився водій ОСОБА_8 , який відповідно до товарно-транспортної накладної № 101 від 24.06.2019 здійснив на території вказаного сміттєзвалища вивантаження бурового шламу з Ланнівської ГКР загальною вагою 28,35 тон.Відповідно до товарно-транспортної накладної № 101 від 24.06.2019, автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 перевозив вантаж - буровий шлам, обсягом 27 м куб., вантажовідправником є Філія газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» пункт навантаження Харківська область, Ланнівська ГКР, скважина №213, пункт розвантаження КП «Водолага Комунсервіс» (ар. 13). Враховуючи положення ст.98 КПК України, вказане майно може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та необхідні для проведення експертиз, що неможливо зробити без накладення арешту.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вилучене майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, з метою його збереження та запобігання знищенню, перетворенню, спотворенню, воно потребує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права володіння завданням даного кримінального провадження і вищевикладені ризики відносно вилученого майна як доказу у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що його втрата або зникнення, значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Судова колегія погоджується з даним висновком слідчого судді, оскільки він є обґрунтованим та законним.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучене під час огляду місця події майно: вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель ТЕ 95 XF 430, 1998 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною-Е марки FRUEHAUF модель А20, 1986 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту є можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Доводи апелянта щодо прийняття рішення щодо тимчасового вилученого майна, яке не мало такого статусу станом на час ухвалення рішення судом не відповідає матеріалам справи. З клопотання та доданих в його обґрунтування документів вбачається що вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель ТЕ 95 XF 430, 1998 року випуску, з напівпричепом-цистерною-Е марки FRUEHAUF модель А20, реєстраційний номер НОМЕР_4 відповідають вимогам п. п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України і тому відповідно них може бути вирішено питання про накладення арешту. Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Відповідно до ст. 98 КПК України вилучене майно, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 , оскільки вони не спростовують висновків ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 98,170, 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 1 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 1 липня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді