Справа № 159/1711/19
Провадження № 1-кп/159/208/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 002 50 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топільного Рожищенського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з освітою середньою, неодруженого, утриманців не має, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 01.02.13 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України до штрафу в сумі 1 020 грн,

2. 22.05.13 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 2 р. з однорічним іспитовим строком;

3. 20.03.14 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 р., 06 міс.,

4. 07.05.14 р. за вироком Луцького міськрайсуду Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 р., звільненого 23.08.18 р. по відбуттю терміну покарання, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185. ст. 395 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 , о 16 год. 06.02.19 р., перебуваючи у АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав із шафи у спальній кімнаті вказаної вище квартири 2 обручки золоті: 585 проби 18 розміру вагою 3, 69 г вартістю 7 749 грн; 585 проби 22 розміру вагою 4, 53 г вартістю 9 513 грн, належні потерпілому ОСОБА_6 ..Тим самим обвинувачений ОСОБА_4 вчинив своїми умисними діями, спрямованими на таємне викрадення чужого майна, завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 17 262 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, він же, будучи ознайомленим 03.10.18 р. під розписку з ухвалою Ізяславського райсуду Хмельницької області від 02.08.18 р. щодо встановлення відносно нього адміністративного нагляду строком на 24 місяці та із забороною порушувати пункти, встановлені цією ухвалою, а саме: відвідувати кафе, бари, ресторани та інші заклади, де дозволена роздрібна торгівля спиртними напоями; виходити з будинку (квартири) з 22 год. до 06 год., виїжджати за межі району в особистих справах; з`являтись у Нацполіцію 4 рази на місяць для реєстрації, 06.02.19 р. залишив своє місце проживання та зник у невідомому напрямку, не виходячи на зв`язок, про що працівників Нацполіції не повідомив.
Тим самим обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями, що виразились у самовільному залишенні як особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ст. 395 КК України.
Вказане вище обвинувачення як змінене пред`явлено обвинуваченому 13.11.19 р..

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості від 18.11.19 р., укладеної між прокурором та обвинуваченим, згідно з якою обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України у повному обсязі прпед`явленого зміненого обвинувачення у розглядуваному кримінальному провадженні. Прокурором враховано письмову згоду потерпілого по епізоду обвинувачення, що кваліфіковане за ч. 2 ст. 185 КК України.

Сторони угоди узгодили покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки, 06 міс.; за ст. 395 КК України у виді арешту терміном на 5 міс., із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за якою, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначається покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, 6 міс.. При цьому сторони врахували за взаємною згодою як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття; як обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину щодо кримінального правопорушення, інкримінованого за ст. 395 КК України.

За змістом угоди, обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні обвинувачений також просить суд затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушен (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, що викладене у обвинувальному акті зміненому 12.11.19 р., та в угоді, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим у повному обсязі; вид покарання, що буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.

Прокурор просить затвердити угоду на умовах, викладених у ній, та вирішити питання про долю речових доказів і зарахування строку попереднього ув`язнення.

Інші учасники судового засідання, кожен зокрема, не заперечують.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Потерпілий у даному кримінальному провадженні письмово надав свою згоду прокуророві на укладення такої угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 468, ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Злочин, передбачений ст. 395 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, що буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення узгодженого покарання.

Умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Судом також враховується, що обвинувачений затриманий 25.03.19 р. (а. с. 53, 54) і з того моменту на волі не перебував з огляду на ухвалу слідчого судді від 25.03.19 р. про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що продовжений судом до 06.01.20 р. включно.

Тому у строк відбування обвинуваченим покарання слід зарахувати термін перебування його під вартою за період з 25.03.19 р. по дату набрання даним вироком законної сили включно, з врахуванням пп. "а" п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Строк відбування покарання слід рахувати з дати затримання 25.03.19 р..

З врахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який під час досудового розслідування переховувався від слідства, слід до набрання даним вироком законної сили запобіжний захід залишити попередній тримання під вартою.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 листопада 2019 року у кримінальному провадженні провадження № 120 190 301 100 002 50 про обвинувачення
ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185. ст. 395 КК України, укладену між прокурором Ковельсьокї місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 та при захисникові ОСОБА_5 ..
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, 06 (шість) місяців;

-за ст. 395 КК України - у виді арешту терміном на 5 (п`ять ) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, 06 (шість) місяців.

У строк відбування обвинуваченим покарання зарахувати термін його попереднього ув"язнення - перебування його під вартою - за період з 25.03.19 р. по дату набрання даним вироком законної сили включно, з врахуванням пп. "а" п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Строк відбування покарання слід рахувати з дати затримання 25.03.19 р..

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази у справі 2 (дві) бірки, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області за постановою слідчого від 26.03.19 р., повернути у розпорядження потерпілого ОСОБА_6 ..

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а обвинувааченим - у той же строк з дня вручення йому копії даного вироку, та:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Головуючий:ОСОБА_1