Справа № 759/51/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3281/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , який проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 19.02.2002 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 15.10.2002 року за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі; вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 09.12.2004 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі; вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 16.02.2005 року за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді 4 роки 1 місяць позбавлення волі; вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2011 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2016 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуваннями час, місце та обставинах, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно повторно придбав наркотичний засіб метадон (фенадон), для власного вживання без мети збуту. 21.07.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Доброхотова, 9 ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції, яким в подальшому під час проведення огляду місця події останній добровільно видав поліетиленовий згорток чорного кольору з кристалоподібною речовиною білого кольору, масою 0,261 грам, що в своєму складі містить наркотичний засіб мета дон, масою 0,094 грама, який він повторно, умисно, незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації його протиправних дій, просить призначити йому більш м`яке покарання та застосувати положення ст.75 КК України.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції безпідставно взято до уваги таку обтяжуючу покарання обставину, як рецидив злочинів, та належним чином не враховано пом`якшуючі покарання обставини, а тому призначено занадто суворе покарання. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що в нього є матір похилого віку, яка потребує постійного піклування.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надіслав.

Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги кримінального процесуального закону щодо строків апеляційного перегляду, необов`язкову присутність при розгляді справи належним чином повідомленого обвинуваченого, вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягаєіз наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону районним судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з положень абз.1 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, судам необхідно мати на увазі, що ч.1 ст.75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке приписами ст.12 КК України віднесене до злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема визнання ним вини та щире каяття. Обставину, яка обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів. Обвинувачений не працевлаштований та неодружений, має шість не знятих та непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів. Суд також врахував ті обставини, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення йому більш м`якого покарання та застосування положень ст.75 КК України, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відтак, доводи обвинуваченого про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначення йому занадто суворого покарання повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :