Справа № 132/2608/18
Провадження №1-кп/132/25/19
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
16.10.2019

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 18.01.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня-технічна, неодруженого, раніше не судимого,-,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України визнається судом доведеним.

26.10.2016 року солдата ОСОБА_3 . Покровсько- ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на строкову військову службу та направлено для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 100 від 26.05.2017 року солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду водія транспортного відділу частини.

Відповідно до наказу командира зазначеної вище військової частини № 232 від 30.11.2017 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду такелажника такелажного взводу такелажної роти батальйону забезпечення - стрільцем взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони частини.

10.11.2017 року солдат ОСОБА_5 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ).

23.12.2017 року солдат ОСОБА_5 переведений з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 249 від 26.12.2017 року солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду такелажника такелажного взводу роти забезпечення частини.

Отже, солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_5 проходили службу у одній військовій частині НОМЕР_2 , не перебуваючи за званням та посадою між собою у відносинах підлеглості.

У ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 1 1, 16, 49, 50, 53, 56, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, постійно бути зразком високої культури скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, виявляти повагу один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.

12.01.2018 року, близько 21 год. 00 хв. в сушарні одягу та взуття казарменного приміщення батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_4 , між солдатом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_5 виникла суперечка з приводу правильного використання військового майна, тобто у зв`язку з проходженням ними військової служби, під час якої ОСОБА_3 , діючи з метою продемонструвати уявну перевагу над ОСОБА_5 та спричинити йому фізичний біль, в порушення зазначених вимог статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, штовхнув у груди та умисно наніс ОСОБА_5 удар кулаком лівої руки в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 було спричинено: забій м`яких тканин підборіддя та лівого скронево-нижньощелепного суглобу, гематома слизової оболонки порожнини рота у підборідній ділянці, які, відповідно до висновку експерта №497/542 від 15.05.2018 року, належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора ОСОБА_4 про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд також роз`яснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що дійсно наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 100 від 26.05.2017 року він зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду водія транспортного відділу частини.

Відповідно до наказу командира зазначеної вище військової частини № 232 від 30.11.2017 року його призначено на посаду такелажника такелажного взводу такелажної роти батальйону забезпечення - стрільцем взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони частини.

Однак, 12.01.2018 року, близько 21 год. 00 хв. в сушарні одягу та взуття казарменного приміщення батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_4 , між ним та солдатом ОСОБА_5 виникла суперечка з приводу правильного використання військового майна, в результаті якої штовхнув у груди та умисно наніс ОСОБА_5 удар кулаком лівої руки в область обличчя, чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження.

В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Цивільний позов Військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі: Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону визнає в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 провести у його відсутність. Притензій будь-якого характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, як порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло легкі тілесні ушкодження, є вірною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання та проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі і відповідно ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком. Згідно ч. 1 п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід на досудовому слідстві до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

На досудовому слідстві Військовою прокуратурою Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі: Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування витрат, понесених державним закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в результаті незаконних дій ОСОБА_3 , 12.01.2018 року ОСОБА_5 був госпіталізований до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (м. Вінниця).

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 13.01.2018 року по 22.01.2018 року.

Згідно довідки № 2884 від 10.07.2018 року, наданої бухгалтерією Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (знаходиться у матеріалах кримінального провадження) вартість стаціонарного лікування склала 17 058 грн. 00 коп.

Відтак, держава в особі Військово-медичного клінічного центру

Центрального регіону (м. Вінниця) понесла витрати на лікування потерпілого

ОСОБА_5 на загальну суму у розмірі 17 058 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМ України №545 від 16 липня 1993 року (далі - Порядок) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Відповідно до п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Разом з тим, кошти витрачені позивачем на стаціонарне лікування ОСОБА_5 , підозрюваний - обвинувачений ОСОБА_3 в добровільному порядку під час досудового розслідування, не відшкодував.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задоволити позов Військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі: Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону 17058,00 грн. за відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду справи встановлено, що витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним по ч. 2 ст. 406 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік. Згідно ч. 1 п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов Військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі: Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про відшкодування витрат, понесених державним закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 задоволити.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (м. Вінниця), вул. Князів Коріатовичів, 185, м. Вінниця витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 17058,00 грн.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: