печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , представника особи, якою подано клопотання - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання цивільного позивача у кримінальному провадженні № 005182 - ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання про арешт майна, в обґрунтування якого ОСОБА_4 зазначає, що 16 листопада 2018 року слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за заявою ОСОБА_4 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 005182 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Вказує, що кримінальне провадження розпочато по факту заволодіння чужим майном - частиною горища в житловому будинку АДРЕСА_1 та використання підроблених документів - додатку до Протоколу № 8 від 16 вересня 2003 року загальних зборів мешканців вказаного будинку, ОСББ «Альошин» та акту приймання-передачі від 14 січня 2009 року.

Як на правову підставу для накладення арешту посилається на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у зв`язку із чим просить накласти арешт квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 236,2 кв.м., житлова площа 194,5 кв.м., складається із двох кімнат, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000.

Вислухавши представника особи, яка звернулась із клопотанням, який в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Водночас, в судовому засіданні представник зазначив, що на даний час підозра у кримінальному провадженні нікому повідомлена не була.

Власник майна, в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, в судове засідання не викликався.

Заслухавши пояснення представника особи, яка звернулась із клопотанням, вивчивши клопотання, дослідивши надані представником докази та матеріали, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 005182 від 16 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заявник обґрунтовує необхідність арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї ст., арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, у даному випадку визначальним є те, що вказаний арешт може бути накладений не інакше, як на майно особи, якій повідомлено про підозру, пред`явлено обвинувачення, засуджено та/або майно особи, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, заподіяну зазначеними особами.

Відповідно, відсутність повідомлення про підозру, пред`явленого обвинувачення чи факту засудження особи, у межах вказаного кримінального провадження, унеможливлює накладення арешту із вищевказаної підстави.

Більше того, відповідно до вимог ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тобто, цивільний позов повинен бути пред`явлений до конкретної особи, а не лише за фактом ймовірного завдання шкоди.

Як вже було зазначено, жодну особу у даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру, як і не пред`явлено обвинувачення, та відповідно не засуджено.

Поряд із цим, відсутні й відомості щодо наявності у ОСОБА_4 статусу потерпілого та цивільного позивача у даному кримінальному провадженні.

Відтак, правові підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні.

Разом з тим, оскільки вбачається, що ОСОБА_4 подано клопотання про накладення арешту на майно третьої особи, в кримінальному проваджені, в рамках якого жодній особі не було повідомлено про підозру, а тому із відповідним клопотанням про арешт майна цієї особи вправі звертатись лише прокурор, що узгоджується з принципом визначеним ч. 2 ст. 64-2 КПК України, за умови, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та з врахуванням положень, передбачених процесуальним законом, в тому числі, але не виключно ст. 132, 170, 171 КПК України.

Поряд із цим, при виготовленні ухвали слідчого судді від 14 червня 2019 року в порядку ч. 2 ст. 376 КПК України, допущено описку, зокрема невірно зазначено порядок її оскарження «Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.», так як вірним слід вважати «Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.», що підлягає виправленню в порядку ч. 1 ст. 379 КПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 2, 7, 16, 131, 132, 170, 309, 372, 376, 379 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити цивільному позивачу у кримінальному провадженні № 005182 - ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про накладення арешту на майно.

Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 15 год. 50 хв. 14 червня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1