Провадження 1кп-200/239/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

з участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002072, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балашове Іванівського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого пакувальником ТОВ «Ліберта», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2018 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись у дворі буд. № 102 по вул. Баженова у м. Дніпро, в процесі сварки з раніше незнайомим ОСОБА_5 , що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 декілька ударів кулаками в область обличчя та голови з правої та лівої сторін, в результаті чого потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: двостороннього перелому нижньої щелепи: суглобного відростку праворуч, ментального (кликового) ліворуч, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні (більше, як 21 день).

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 30.07.2018 року увечері він разом зі своїми знайомими знаходився поблизу магазину по вул. Баженова у м. Дніпро. Також там знаходився раніше незнайомий ОСОБА_5 , з яким він хотів познайомитися. Оскільки потерпілий у категоричній формі відмовлявся з ним знайомитися, між ними виник словесний конфлікт, і він обурившись на таку поведінку потерпілого, двічі вдарив його кулаками рук по обличчю, після чого той впав. У подальшому вони продовжили розмовляти і словесний конфлікт був залагоджений. Через декілька днів він дізнався, що ОСОБА_5 потрапив до лікарні з переломом щелепи. Після цього він їздив до нього у лікарню. У скоєному щиро кається.

Окрім показань обвинуваченого, в яких він визнає свою провину повністю, провина обвинуваченого повністю підтверджується письмовими доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-довідкою КЗ «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4» від 31.07.2018 року, згідно якої гр. ОСОБА_5 звернувся до лікарні з діагнозом: перелому щелепи. ( т.1 а.с. 12);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_5 від 30.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_5 , серед представлених для впізнання фотознімків, впевнено впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 30.07.2018 року спричинила йому тілесні ушкодження. ( т.1 а.с. 22-25);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 15.11.2018 року, в ході якого ОСОБА_5 розказав про обставини та показав механізм нанесення йому ударів. ( т.1 а.с. 26-29)4

-висновком судово-медичної експертизи № 3832-е від 26.11.2018 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двостороннього перелому нижньої щелепи: суглобного відростку праворуч, ментального (кликового) ліворуч, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні (більше, як 21 день). Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування до лікарні, тобто у строк, на який вказав потерпілий. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 в області нижньої щелепи праворуч та ліворуч не суперечить механізму їх утворення, на який вказав потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю. ( т.1 а.с. 73-77).

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням певних матеріалів кримінального провадження, визначивши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразилися у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України,але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховуючи тяжкість скоєного, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття у вчиненому злочині; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем свого проживання, працює, і вважає, що обвинуваченому може бути призначене покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства у вигляді позбавлення волі у межах строку, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України, із звільненням від відбування покарання із застосуванням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1