Ухвала

25 листопада 2019 року
м. Київ

справа № 754/14069/19
провадження № 51-5849ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу підозрюваної ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року щодо неї,

встановив:
У касаційній скарзі підозрювана ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до КПК України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Однак, підозрювана ОСОБА_4 усупереч вимогам КПК України звернулася з касаційною скаргою, яку адресувала Верховному Суду України.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Так, підозрювана ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалою Верховного Суду України задовільнити клопотання, затверджене прокурором ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності, закрити кримінальне провадження за п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, та рішенням суду притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 .

Проте, викладені у касаційній скарзі вимоги не узгоджуються з положеннями

ст. 436 КПК України в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Серед іншого, підозрювана вказуючи, в якості оскаржуваного судового рішення ухвалу Київського апеляційного суду від

31 жовтня 2019 року та наводячи обґрунтування її незаконності, не порушує перед судом касаційної інстанції вимогу щодо даної ухвали.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою підозрюваної.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу підозрюваної ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу підозрюваної ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання нею копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3