УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/15019/19

Провадження №: 1-кс/755/7918/19

"18" жовтня 2019 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді поміщення підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007384 від 04.09.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, встановила :

слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді цього місцевого суду із зазначеним клопотанням відносно підозрюваного, враховуючи наявність у провадженні передумов, регламентованих п.п 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 508 КПК України.

Клопотання умотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 03.09.2019, приблизно о 21 год. 30 хв., вийшов з місця свого проживання з метою спричинення тілесних ушкоджень раніше невідомим особам, з цією метою поклав до своєї кишені ніж.

З вказаною метою ОСОБА_5 направлявся гуляти по вулиці, так дійшовши до подвір`я будинку АДРЕСА_1 , побачив як йому назустріч йде раніше невідомий чоловік, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не звертає на нього особливої уваги.

В свою чергу ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження іншій особі, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , обійшов його та, знаходячись за спиною останнього, дістав з кишені заздалегідь заготовлений ніж та умисно почав наносити останньому тілесні ушкодження в область спини.

В результаті спричинених тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 , госпіталізовано до КМКЛ ШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, з діагнозом «Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, лівобічний пневмоторакс. Непроникаючі (2) колото-різані поранення грудної клітини зліва (1) та справа (1)».

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім того, він же 22.09.2019 приблизно о 22 год. 40 хв. вийшов з місця свого проживання, поклавши до своєї кишені заздалегідь заготовлений ніж, для нанесення тілесних ушкоджень.

Гуляючи по вулиці та дійшовши до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , побачив як йому назустріч йде раніше невідомий чоловік, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не звертає на нього особливої уваги.

В свою чергу ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моральності та поведінки в суспільстві, усвідомлюючи та свідомо передбачаючи негативні та протиправні наслідки своїх дій, дістав зі своєї кишені ніж та умисно наніс ним один удар в область грудної клітини ОСОБА_8 . Але ОСОБА_8 , зреагувавши на загрозу, втік від ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушоджень, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

18.10.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 03.09.2019; протоколом огляду місця події від 30.09.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом обшуку кв. АДРЕСА_3 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 15.10.2019 за участю потерпілого ОСОБА_7 .

На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на потерпілих, свідків, у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх, з метою схилити їх до дачі неправдивих показів у судовому засіданні; п. 4. ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2007 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом (згідно акту судово-психіатричної експертизи № 211 від 16.06.2007 ОСОБА_5 виявляє ознаки шизофренії, параноїдної форми, непреривний тип течії галлюцинаторно-параноідний синдром). Згідно відповіді Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія параноїдна з 10.06.2019. Так, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

У світлі чого, заявник просить, враховуючи що перелічені ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним, застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу (Київської міської психоневрологічної лікарні № 3), в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що підозра відносно його підзахисного необґрунтована, ризики стороною обвинувачення не доведені. Захисник у судовому засіданні заявив скаргу в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_5 , посилаючись на те, що жодних правових підстав для затримання останнього не існувало, на підставі чого просить визнати затримання незаконним та звільнити з-під варти.

Також у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є батьками підозрюваного, та які показали, що ОСОБА_5 завжди перебуває під їх наглядом, у вечірній час з дому не виходить, алкоголь не вживає, агресивності не проявляє, у вересні відвідував лікаря, до лікування ставиться відповідально.

За таких обставин, слідча суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, покази свідків, дослідивши представлені матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1, 2, 6 ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідча суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинуваченою, як передумови, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1-п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України за обставин викладених у підозрі.

За вказаними фактами відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого 17.10.2019 об 11:30. підозрюваного було затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 18.10.2019 об 11:30 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, та в той же день подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідча суддя враховує таке.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, офіційно непрацюючий, з середньою освітою, неодружений, записаний батьком дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримує пенсію у зв`язку з 2 інвалідності, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ; до якого за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 342 КК України постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2007 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Підозрюваний на час вирішення даного питання за своїм віком та станом здоров`я має специфічні особливості стану здоров`я, а саме: згідно повідомлення Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 підозрюваний перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія параноїдна з 10.06.2019. Тобто у період, що ставиться до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_5 страждав і на цей час страждає психічним захворюванням.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, слідча суддя також бере до уваги вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Адже за ступенем обмеження конституційних прав особи поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, прирівнюється до тримання під вартою.

А тому, слідча суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідча суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Підозрюваний ОСОБА_5 знаходячись на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій, вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, оскільки раніше ним вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочини, внаслідок чого до нього було застосовано заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, а психічний стан особи, який характеризується захворюванням у формі шизофренії параноідної, має місце на час розгляду заявленого клопотання.

Європейський суд з прав людини встановив низку процедурних гарантій щодо застосування п."е" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: 1) позбавлення будь-кого свободи може відбуватися тільки в межах передбаченої законом процедури й не може бути свавільним; 2) особа не може бути позбавлена волі, якщо не буде достовірно встановлено, що вона є психічно хворою; 3) розлад психіки повинен мати такий характер або такий ступінь, який би виправдовував обов`язкове позбавлення свободи, а правомірність подальшого утримання особи в психіатричному закладі залежить від того, чи зберігається стан психічного розладу (рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).

Поряд з цим, слідча суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України та передумови, передбачені ч. 2 ст. 508 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У той же час, доводи сторони захисту з приводу даних обставин, покази свідків щодо особи підозрюваного, його способу життя враховані слідчим суддею при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, однак вони не ґрунтуються на наявних у матеріалах відомостях з приводу досліджуваних обставин та не зменшують існуючих ризиків, виходячи з вивченння матеріалів провадження.

При цьому, на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а лише встановлює наскільки їх сукупність є достатньою вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

Дані визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 508 КПК України того ж Кодексу, а тому слідчий суддя не сприймає, як об`єктивні доводи сторони захисту на користь відмови у застосуванні до підозрюваного заявленого запобіжного заходу, у цей період.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на тяжкість підозри, особливості інкримінованих підозрюваному дій, психічний стан підозрюваного, його кримінальний досвід, з метою унеможливлення спричинення ним шкоди як собі, так й іншим особам, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування в рамках даного кримінального провадження запобіжного заходу у виді поміщення підозрюваного ОСОБА_5 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до закінчення досудового розслідування, є обґрунтованим, доцільним і підлягає задоволенню, оскільки саме такий запобіжний захід сприятиме запобіганню настанню вказаних ризиків.

Таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Щодо скарги захисника ОСОБА_4 на незаконне затримання підозрюваного, у порядку ст. 206 КПК України, то вона зводиться до необґрунтованості та безпідставності повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

При цьому положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 207 КПК України).

Статтею 211 КПК встановлено, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

За вимогами ч. 5 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду.

У світлі встановлених слідчою суддею фактичних обставин справи у цьому випадку вбачається, що граничний строк тимчасового запобіжного заходу стосовно підозрюваного не перевищено, визначених ст. 206 КПК України підстав для звільнення останнього з-під варти не встановлено, оскільки підозрюваний затриманий в порядку ст. 208 КПК України з дотримання законодавчих вимог, роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, про затримання ОСОБА_5 негайно повідомлена мати підозрюваного, йому оголошена підозра відповідно до норм КПК України, ОСОБА_5 доставлений до суду без зволікань для розгляду питання щодо обрання запобіжного заходу у встановлені КПК України строки. Таким чином, стороною обвинувачення доведені обставини, передбачені ч. 5 ст. 206 КПК України.

Крім того, слідчий суддя в межах розгляду скарги в порядку ст. 206 КПК України не уповноважений вирішувати питання обґрунтованості підозри та встановлювати відсутність чи наявність складу злочину в діях затриманої особи, що є завданнями інших стадій кримінального провадження.

За вказаних обставин, скарга захисника ОСОБА_4 на незаконне затримання підозрюваного, у порядку ст. 206 КПК України, задоволена бути не може, так як відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_5 був затриманий при наявності на те приводів та підстав регламентованих КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 176-178, 193, 194, 206, 309, 310, 369-372, 376, 508 КПК України, слідча суддя постановила :

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу, в умовах що виключають небезпечну поведінку, а саме до Київська міської психоневрологічної лікарі № 3 за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вулиця Павлова, 7 строком на 60 днів, тобто до 15 грудня 2019 року.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення у порядку, передбаченому для виконання судових рішень та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 09:20 год. 22.10.2019.
Слідча суддя: ОСОБА_14