Справа № 752/4591/19
Провадження № 1-кп/752/1257/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 22.01.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000245, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, українця, громадянина України, працюючого монтажником, із професійно-технічною освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у дезертирстві, тобто нез`явленні на службу до нового місця дислокації (переведення) з метою ухилення від військової служби.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та проходячи військову службу за контрактом на посаді радіометриста радіотехнічної команди бойової частини радіотехнічної та зв`язку, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, діючи умисно з метою ухилення від військової служби у визначений спільною Директивою Міністерства оброни України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 №Д-1 час, а саме 08 год. 12 травня 2014 року не з`явився на службу до нового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 (фактичне переведення), а направився до місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 13 травня 2015 року.

Вищезазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилення від військової служби.

07.06.2019р. між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, пред`явленого йому на підставі зміненого прокурором 07.06.2019р. обвинувачення. Сторони дійшли згоди про застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_3 покарання більш м`якого, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.408 КК України, у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Суд, виконуючи обов`язки щодо з`ясування добровільності укладеної угоди та перевірки її на відповідність вимогам КПК України, переконався в тому, що ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в умисному нез`явленні на службу з метою ухилення від військової служби, усвідомлює права і наслідки укладання і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконався, що укладання угоди є добровільним.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, вимогам ст. 69 КК України, враховуючи при цьому, що в судовому засіданні були встановлені такі пом`якшуючі обставини, як визнання винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину і матеріальної шкоди, що відповідає вимогам ч.2 ст. 66 КК України, та дійшовши висновку, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, а також з урахуванням даних про особу останнього, який працює, має на утриманні малолітню дитину, його відношення до вчиненого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд -

ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.06.2019р. прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 10000245 від 22.01.2015 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення з особливостями, встановленими ч.4 ст. 394 КПК України.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення з журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень і отримання в суді копії вироку, вручити її обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1