Провадження № 1-кп/200/251/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001090, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянки України, вдови, працюючої прибиральницею в НВК №148, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2018 року приблизно о 09 год. 20 хв., знаходячись біля будинку №75/2 по вул. Олександра Кониського в м.Дніпро, між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в той час коли ОСОБА_5 нахилилась та прибирала тротуарну плитку з земельної ділянки, ОСОБА_6 лопатою, яку вона тримала в руці, умисно вдарила ОСОБА_5 в область лівого плеча та суглобу, а потім стала ногами на праву та ліву руку потерпілої. Коли ОСОБА_5 продовжила прибирати тротуарну плитку, ОСОБА_6 , умисно, лопатою вдарила потерпілу в область черева та стала ногою на її руку, а коли ОСОБА_5 намагалась піднятися, ОСОБА_6 умисно нанесла потерпілій удар лопатою по обох руках.

В результаті умисних дій ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: 10-ти синців по тильній поверхні правої кисті в проекції проміжку між 2-ю та 3-ю п`ясними кістками, по тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 3-ї п`ясної кістки з переходом на проксимальну фалангу 3-го пальця, по задній поверхні лівого плеча у верхній, середній та нижній третинах, по зовнішній, внутрішній та задній поверхням лівого ліктьового суглобу, на череві ліворуч у верхньому відділі, по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині; 4-х саден по тильній поверхні правої кисті в проекції 3-ї та 4-ї п`ясних кісток, на череві ліворуч у верхньому відділі (на тлі синця), по внутрішній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка у суді пояснила, що обвинувачену ОСОБА_6 вона знає 15 років, але за останні чотири роки стосунки між ними стали погані, виникали сварки з приводу користування прибудинковою земельною ділянкою.
19.04.2018 року приблизно з 09.00 год. до 09.30 год. їй зателефонував чоловік та повідомив, що сусідка ОСОБА_6 їх клумбу з квітами, що знаходися біля двору на вулиці, заклала плиткою й засипає асфальтом. Вона вийшла з будинку та побачила, що ОСОБА_6 дійсно насипає на її квіти асфальт. Вона зробила їй зауваження, спитала, чи є в неї документи на дану територію. На це ОСОБА_6 замахнулась в її бік лопатою та крикнула «пішла геть» та штовхнула в плече. Від цього поштовху, вона втрималась й не впала, хоча була на милицях. Після чого нагнулась та стала збирати тротуарну плитку зі своїх квітів. В цей момент ОСОБА_6 вдарила її в область плеча держаком від лопати, а потім стала ногою на кисть руки, вона стала другою рукою збирати асфальт, на що ОСОБА_6 стала іншою ногою на цю руку та стала сильніше давити, від чого їй було боляче. Але вона все ж таки знову намагались зібрати плитку з клумби, а ОСОБА_6 вдарила її держаком лопати в живіт, щоб вона не змогла нахилитися. Потім ОСОБА_6 вибила з її рук костилі, від чого вона впала на коліна.
Далі ОСОБА_6 кинула лопату й схватила її за волосся, стала сипати їй на голову асфальт. Коли вона стала підніматися, ОСОБА_6 знов вдарила її держаком лопати по руках. При цьому, ОСОБА_6 їй погрожувала, що її будинок згорить. Потім вона піднялась та прийшла додому, одразу зателефонувала чоловіку, якому одразу не сказала, що її побила обвинувачена. Повідомила йому про це зранку, чоловік викликав поліцію. Поліцейським вона повідомила про обставини побиття, але вони ніяк не відреагували. Коли поліцейські поїхали, вона пішла до будинку, її чоловік прийшов та сказав, що син обвинуваченої знову кладе асфальт на їх квіти. Вона вийшла з будинку та стала відкидати асфальт, а син обвинуваченої став її знімати на відео. Вона знову викликала поліцейських.
Вказала, що між нею та ОСОБА_6 є спір з приводу користування цією земельною ділянкою, вона вважає цю ділянку землі своєю власністю, а ОСОБА_6 , що в спільному користуванні.
Тілесних ушкоджень обвинуваченій ОСОБА_6 не спричиняла.

Показами свідка ОСОБА_8 , який у суді пояснив, що 19.04.2018 року о 09.30 год. перебуваючи в подвір`ї свого будинку по вул.Володарського, за 40-50 метрів почув розмову на підвищених тонах. Вийшов на вулицю, перебуваючи біля воріт будинку, побачив зі спини ОСОБА_6 , котра була одягнена в одяг темного кольору по типу спортивного костюму, яка тримала в руках лопату, а обличчям до себе побачив ОСОБА_5 , яка була одягнута в футболку синього кольору, котра наклонилась та хотіла ніби щось вирвати з землі, можливо прибирала камені, кричала «Що ти робиш». В цей час ОСОБА_6 вдарила держаком від лопати в район лівого плеча ОСОБА_5 . Після того, як ОСОБА_5 піднялась, вона продовжила говорити, суть цього конфлікту стосувалась користування землею. Скільки за часом продовжувався цей конфлікт сказати не може, оскільки відразу зайшов до подвір`я свого будинку. Через деякий час вийшов, побачив чоловіка потерпілої, конфлікту вже не було.
Вказав, що саме ОСОБА_6 він бачив зі спини з лопатою, оскільки за день до подій 19.04.2018 року він бачив як вона кидала асфальт.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка в суді пояснила, що 19.04.2018 року десь о 09.30 год. вона йшла по вул.Володарського та побачила потерпілу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які розмовляли на підвищених тонах, суть їх розмови вона не чула. Порівнявшись з ними, на відстані 5-6 м побачила, що в той час як ОСОБА_5 брала однієї рукою з землі щебінь, а іншою рукою тримала костилі, ОСОБА_6 вдарила потерпілу лопатою в область плеча, а потім коли та стала підніматись, ще раз вдарила її лопатою в плече. Потім ОСОБА_5 відійшла від ОСОБА_6 . За подальшими подіями вона не спостерігала, пішла по своїм справам, при цьому жінки продовжували розмовляти на підвищених тонах, про що не прислухалась, лише чула як ОСОБА_6 кричала, що спалить будинок потерпілої.
Вказала, що саме ОСОБА_6 вона бачила разом з ОСОБА_5 , так як бачила її раніше на вулиці декілька разів, а тому впевнена, що конфлікт у потерпілої був саме з ОСОБА_6 . Не бачила, щоб ОСОБА_5 наносила будь-яких ударів ОСОБА_6 , або на неї замахувалась милицями чи руками.

Показами свідка ОСОБА_10 , який в суді пояснив, що очевидцем подій 19.04.2018 року він не був, але повідомив, що між подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_6 постійно відбуваються конфлікти з приводу користування земельною ділянкою.

А також дослідженими письмовими доказами у справі:

Медичною довідкою КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» №2774 від 20.04.2018 року щодо ОСОБА_5 ( том 1 а.с.8).

Актом судово-медичного дослідження ( обстеження) №1146 від 21.04.2018 року, відповідно до якого, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на череві та верхніх кінцівках, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючої поверхнею, можливо і в термін, на який вказує обстежена.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки ( том 1 а.с.10).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.07.2018 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_9 впізнала на фотознімку №1 особу, яка 19.04.2018 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 ( том 1 а.с.27-28).

Протоколом слідчого експерименту від 25.05.2018 року з фототаблицею, проведеного за участю ОСОБА_5 , яка розповіла про обставини конфлікту та продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ( том 1 а.с.36-41).

Висновком судово-медичної експертизи №1549е від 31.05.2018 року, відповідно до якого, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді:

10-ти синців - по тильній поверхні правої кисті в проекції проміжку між 2-ю та 3-ю п`ясними кістками, по тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 3-ї п`ясної кістки з переходом на проксимальну фалангу 3-го пальця, по задній поверхні лівого плеча у верхній, середній та нижній третинах, по зовнішній, внутрішній та задній поверхням лівого ліктьового суглобу, на череві ліворуч у верхньому відділі, по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині;

4-х саден- по тильній поверхні правої кисті в проекції 3-ї та 4-ї п`ясних кісток, на череві ліворуч у верхньому відділі (на тлі синця), по внутрішній поверхні лівого передпліччя у нижній третині.

Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету ( предметів), частина яких з обмеженою контактуючої поверхнею.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння ( синці багряно-синюшного кольору, без чітких меж, садна під темно-червоною коринкою на рівні оточуючої шкіри) виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін 1,5-3 доби до моменту огляду, тобто і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у клопотанні.

Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 в області верхніх кінцівок та черева не суперечить механізму їх утворення, на який вказує остання у ході проведення слідчого експерименту за її участю.

Виявлені тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміжок часу, встановити послідовність їх нанесення не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Виявлені у неї ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою, але враховуючим їх характер та кількість, вважаю не характерним ( том 1 а.с.33-35).

Суд вважає вину ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Будучи допитаною в суді, обвинувачена ОСОБА_6 провину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що потерпілу ОСОБА_5 вона знає з 2004 року, стосунки склалися добрі, сусідські. В 2011 році помер її чоловік, ы стосунки між нею та потерпілою перестали бути хорошими через виниклий спір з приводу земельної ділянки, розташованої біля будинку. Вона неодноразово викликала поліцейських з приводу отриманих від сім`ї Доброгорських погроз. 17.03.2018 року звернулась до дільничого з даного факту, отримала відповідь.
19.04.2018 року вона вирішила завершили конфлікт з потерпілою ОСОБА_5 , та стала засипати асфальт на земельну ділянку біля двору. Потім побачила ОСОБА_5 , яка тримала в руках держак від лопати. Вона продовжила далі засипати асфальтом цю ділянку, й стала виставляти бордюри, які ОСОБА_5 почала руйнувати, потім витягати їх, а вони важкі, по 12 кг. ОСОБА_5 стала говорити, що це все її та стали виганяти її з даної земельної ділянки. Вона сказала ОСОБА_5 відійти, натомість остання, розмахувала держаком від лопати й таким чином попадала по її руках, порвала їй одяг. Після чого, вона вихопила з її рук держак від лопати і десь о 09.28 год. викликала поліцейських та подзвонила сину, щоб він також приїхав. В свою чергу ОСОБА_5 теж викликала поліцейських. Вона ж продовжила розсипати асфальт, так як територія за воротами є загального користування, міською. В результаті спричинених їй тілесних ушкоджень, в неї залишились синці, однак вона з даним фактом до поліції не зверталась.
Вказала, що 19.04.2018 року умисно тілесних ушкоджень ОСОБА_5 держаком від лопати не спричиняла. На її думку, коли потерпіла руйнувала бордюри, могла самостійно держаком від лопати пошкодити собі руки. Отримати тілесні ушкодження на передпліччі ОСОБА_5 могла, коли розмахувала держаком, а вона в неї його забирала, захищаючись. Від чого у потерпілої тілесні ушкодження на череві, їй невідомо. Ушкодження на зовнішній та внутрішній частинах кисті потерпіла отримала самостійно, коли переносила бордюр та асфальт.

Вищевказані ствердження обвинуваченої щодо невизнання провини, суд не може прийняти як доказ її не винуватості, розцінює їх критично, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєного кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що саме обвинувачена ОСОБА_6 під час сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно нанесла потерпілій ОСОБА_5 удари держаком лопати, внаслідок чого потерпілій заподіяно тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Це об`єктивно підтверджено показаннями потерпілої ОСОБА_5 , котра як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні вказувала, що 19.04.2018 року під час конфлікту через користування земельною ділянкою, обвинувачена ОСОБА_6 нанесла їй тілесні ушкодження держаком від лопати в області плеча, живота, по руках, також ОСОБА_6 становилась ногами їй на кисті рук, поки вона нагнулась та намагались прибрати асфальт з клумби.

Під час слідчого експерименту, потерпіла не тільки повідомила про вказані події, що відбувались 19.04.2018 року, а й в присутності експерта ОСОБА_12 продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою.

Дані покази потерпілої ОСОБА_5 узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи щодо локалізації виявлених у неї тілесних ушкоджень саме в області обох рук на кистях рук, лівого плеча, лівого ліктьового суглобу, лівому передпліччі й плеча, та череві ліворуч, і саме в цих частинах тіла у потерпілої встановлена наявність синців та саден.
За своїм характером ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, що спричинені віддії тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючої поверхнею.

Більш того, додатковим висновком судово-медичної експертизи підтверджено факт того що, локалізація та характер виявлених у потерпілої ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вона вказувала в ході проведення слідчого експерименту.

Крім того, покази потерпілої ОСОБА_5 відповідають та узгоджуються з показами допитаних в суді свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , котрі були очевидцями події та вказували про те, що бачили як саме ОСОБА_6 , а не ОСОБА_5 , під час сварки, тримаючи в руках держак лопати, вдарила ним ОСОБА_5 в район плеча.
Дані покази свідків не викликають сумнівів в їх достовірності, оскільки вони є послідовними, логічними, переконливими, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, при цьому будь-які підстави для оговору обвинуваченої у вказаних осіб в ході судового розгляду не встановлено,а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів.

Щодо кількості ударів ( ОСОБА_8 бачив один удар по плечу, а ОСОБА_9 - два), то дані свідки зазначали, що не були присутніми під час всього конфлікту, а стали очевидцями лише його частини.

Доводи обвинуваченої про те, що ОСОБА_5 спричиняла їй тілесні ушкодження під час подій 19.04.2018 року, також не знайшли свого підтвердження, оскільки нічим, крім усної заяви обвинуваченої ОСОБА_6 , не підтверджується. А наявність пошкодженої футболки, яка була надана обвинуваченою й оглянута під час досудового розслідування, не може свідчити про дану обставину, а тому версія обвинуваченої є надуманою.

Версія обвинуваченої щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 самостійно об держак лопати, коли та відкидала асфальт, а потім утримувала в руках цей держак, коли ОСОБА_6 , захищаючись, намагалась його вирвати, судом не приймається, оскільки спростовується вищенаведеним, а також висновком судово- медичної експертизи, додатковим висновком судово-медичної експертизи про те, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілої спричиненні у короткий проміжок часу, а характер та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень ( 10 синців та 4 садна) не характерно для спричинення власною рукою.

Таким чином, вищенаведені обставини спростовують доводи обвинуваченої та її захисника щодо непричетності до інкримінованого правопорушення.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 не представляла для обвинуваченої небезпеку, або щоб з боку потерпілої ОСОБА_5 по відношенню до обвинуваченої ОСОБА_6 19.04.2018 року були агресивні дії та вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке б загрожувало здоров`ю обвинуваченої ОСОБА_6 .

Потерпіла будь яким чином не утримувала обвинувачену, тілесних ушкоджень обвинуваченій ОСОБА_6 не наносила, будь-який предметів в руках не тримала, про що свідчить відсутність тілесних ушкоджень в області долонь потерпілої. Також потерпіла ОСОБА_5 будь-якої фізичної переваги перед обвинуваченою не мала, а навпаки, є інвалідом 3 групи.

Судом встановлено, що обвинувачена могла припинити свої дії та запобігти продовженню даного конфлікту, залишити дане місце, оскільки її ніхто не утримував, чого не заперечувала й сама ОСОБА_6 в суді, однак вона цього не зробила, а навпаки, нанесла тілесні ушкодження за встановлених обставин з достатньою силою.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_6 для вчинення злочину використала лопату, тобто знаряддя, що об`єктивно може спричинити тілесні ушкодження, яким нанесла удари по череву та верхніх кінцівках ( в області кісті рук, передпліччя, плеча, ліктьового суглобу), внаслідок чого у потерпілої ОСОБА_5 виявлено десять синців та чотири садна.
Вищенаведене спростовує версію обвинуваченої ОСОБА_6 щодо перебування її в стані оборони, самооборони, й, тим самим, спростовує версію обвинуваченої щодо її захисту від дій потерпілої під час подій 19.04.2018 року.

Про мотив скоєного правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України свідчить наявний конфлікт між обвинуваченою та потерпілою на ґрунті особистої неприязні внаслідок тривалого непорозуміння з приводу порядку користування земельною ділянкою, розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , чого під час судового розгляду не заперечувала і сама обвинувачена, вказувала потерпіла й підтвердили допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
І саме ці обставини загострили між ними конфлікт. Так, обвинувачена ОСОБА_6 , маючи реальну можливість закінчити інцидент, продовжувала його, що і стало поштовхом до насильства й підтверджує мотив скоєного обвинуваченою ОСОБА_13 злочину саме на грунті особистих неприязних стосунків, а не провокаційної поведінки потерпілої, а відтак спростовує доводи обвинуваченої ОСОБА_6 в цій частині.

Отже, характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченої ОСОБА_6 , її поведінка, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої, їх кількість та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, свідчать про достатність ударів нанесених потерпілій ОСОБА_5 зі значною силою, а відтак підтверджує наявність умислу обвинуваченої ОСОБА_6 саме на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що тим самим спростовує доводи сторони захисту про відсутність умислу у обвинуваченої ОСОБА_6 на скоєння даного злочину.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що відтворений відеозапис, на її думку підтверджує відсутність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 , судом не приймаються як безпідставні. Так, даний запис зроблений вже після подій спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 19.04.2018 року близько 09 години 20 хвили. При цьому, з з урахуванням локалізації виявлених у потерпілої ушкоджень в області кістей рук, передпліччя, плеча, ліктьового суглобу та черева, вони не наявними, оскільки з відтвореного в суді відеозапису вбачається, що потерпіла одягнута у спортивну кофту з довгим рукавом.

Судом не приймаються доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що свідок ОСОБА_8 не міг бачити подій 19.04.2018 року, з урахуванням конструкції його будинку, двору та забору, про що свідчать надані нею фото. Однак, під час судового розгляду, свідок ОСОБА_8 вказував, що бачив всі ці події, коли вийшов з двору на вулицю О. Кониського ( колишня Володарського) в м.Дніпро, де йому нічого не заважало.

Суд вважає за необхідне визнати неналежним доказом протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.07.2018 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_8 впізнав на фотознімку №1 особу, яка 19.04.2018 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 ( том 1 а.с.21-22), оскільки допитанний під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 вказував, що проведення впізнання по фото під час досудового розслідування не пригадує. Й після пред"явлення даного протоколу ( том 1 а.с. 21-22) в суді зазначив, що підписи на даному документі від його імені, йому не належать. За даними фактом проводиться перевірка територіальним управленням ДБР, розташованим в м.Полтаві. При цьому, сам факт внесення в ЄРДР інформації за ч.1 ст. 366 КК України не є доказом недоведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 щодо умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 19 квітня 2018 року, що є предметом судового розгляду за ч.1 ст. 125 КК України.

Інші докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає допустимим , належними та достовірними, так як вони здобуті у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, взаємно узгоджуються з показами й підтверджують один одного.

Твердження обвинуваченої щодо неприйняття в якості доказу показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , судом не приймаються, оскільки свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були безпосередньо допитані в суді з обставин кримінального правопорушення, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за неправдиві покази, й в суді з упевненістю вказали саме на ОСОБА_6 як особу, яка завдала тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 держаком лопати.
Допитаний у суді в якості свідка слідчий ОСОБА_14 ствердив, що під час досудового розслідування свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказували, що бачила саме ОСОБА_6 , яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду судом був допитаний свідок ОСОБА_15 , який суду пояснив, що обвинувачена ОСОБА_6 його мати. Потерпілу ОСОБА_5 знає більше 10-ти років, з 2015 року стосунки з нею погіршились, у зв`язку з наявністю спору за земельну ділянку.
19.04.2018 року приблизно о 10.30 год. йому зателефонувала мати ОСОБА_6 та повідомила, що виник конфлікт з Доброгорськими через те, що мати зрівнювала територію при виїзді до їх будинку, а Доброгорські їй заважали. Мати повідомила, що вона розрівнювала асфальт, до неї підійшла ОСОБА_5 , з якою виник конфлікт, в результаті чого порвала одяг, вдарила її держаком від лопати по руці, а коли мати забирала в неї лопату, ОСОБА_5 впала.
Приїхав до матері приблизно об 11.00 год. 11.30 год. побачив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_5 заважають вирівняти заїзд до їх будинку, він сказав, що викличе поліцію, вони також відповіли, що викличуть поліцейських. Після чого він почав зйомку. В його присутності ОСОБА_5 мала нормальний фізичний стан, вона відкидала плитку, була без костилів та окулярів.

Покази свідка ОСОБА_15 судом не приймаються, так як даний свідок безпосереднім очевидцем подій 19.04.2018 року між обвинуваченою та потерпілою ОСОБА_5 не був, є сином обвинуваченої, тобто зацікавленою особою.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинувачену ОСОБА_6 винною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а її умисні дії, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, яке відносяться до категорії невеликої тяжкості, обставини його вчинення, а також особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем роботи.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій - судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченої, а також її відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 373- 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_16 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_17 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази- диск із відеозаписом (том 1 а.с.74-75) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1