ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1030/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/80710931//19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 459 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Запорізького апеляційного суду від 23 травня 1997 року ОСОБА_7 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 143, ч. 2 ст. 118, п. «ж» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді смертної кари (розстрілу).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2000 року призначене ОСОБА_7 покарання за вищевказаним вироком у виді смертної кари (розстрілу) було замінено покаранням у виді довічного позбавлення волі.

18 лютого 2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від засудженого ОСОБА_7 надійшла заява про перегляд вказаної ухвали Запорізького апеляційного за нововиявленими обставинами та її скасування на підставі того, що одночасно із скасуванням покарання у виді смертної кари (розстрілу) суд повинен був призначити йому інший вид покарання в межах санкції ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), яка не передбачала такого виду покарання як довічне позбавлення волі.

Вважав, що призначення йому довічного позбавлення волі замість позбавлення волі на строк від 8 до 15 років погіршує його становище та вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для перегляду ухвали Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2000 року за нововиявленими обставинами.

Разом із вказаною заявою засуджений ОСОБА_7 подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в обґрунтування якого поклав те, що порушення Запорізьким апеляційним судом його конституційних прав само по собі є поважною причиною пропуску строку, і захист цих порушених прав не має строків давності.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції прийшов до висновку, що жодних поважних причин пропуску процесуального строку ОСОБА_7 не зазначив, а лише послався на те, що він не обмежений у строках подання заяв, спрямованих на захист конституційних прав.

Суд першої інстанції визнав вказані доводи ОСОБА_7 такими, що не узгоджуються з приписами чинного кримінального процесуального законодавства, а тому підстави для поновлення встановленого законом тримісячного строку звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 ухвалу суду просить скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про залучення захисника та провів судове засідання за його відсутності, а також без захисника і прокурора, чим суттєво порушив право на захист.

Крім того, суд надіслав йому копію оскаржуваної ухвали через 56 днів після її постановлення, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу протягом 7 днів.

Також зазначає, що його право на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не має строків давності, тобто він може у будь-який момент звернутися до суду із заявою про захист або поновлення своїх прав, і жодним чином не обмежений строками, передбаченими статтею 461 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що його не повідомили про розгляд справи, не забезпечили участі захисника, а положення про право на оскарження з`явилось лише в новому КПК, але йому про це стало відомо лише в 2019 році від іншого засудженого.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду також підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що суд першої інстанції порушив права її підзахисного, який просив його етапувати та призначити йому захисника, а тому апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційного та зазначила, що засудженому обґрунтовано повернули його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами, оскільки він пропустив строк без поважних причин.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.

З огляду на п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, якщо касаційна скарга (в даному випадку заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) подана після закінчення встановленого законом і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення, підлягає поверненню особі, що її подала.

Як вбачається з матеріалів провадження, вирок Запорізького районного суду від 23 травня 1997 року у відношенні ОСОБА_7 було змінено ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2000 року з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000 року, яким Кримінальний кодекс України в редакції 1960 року приведено у відповідність з Рішенням № 11-рп/99, на яке посилається засуджений.

Тому, посилання засудженого ОСОБА_7 на те, що йому не було відомо про постановлення Рішення № 11-рп/99 не відповідає дійсності та є необґрунтованим.

Безпідставними також є доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він не був обізнаний про наявність ухвали Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2000 року, оскільки він не міг не знати про заміну йому вказаним судовим рішенням покарання у виді смертної кари (розстрілу) на покарання у виді довічного позбавлення волі, відбуваючи вказане покарання протягом останніх дев`ятнадцяти років.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з набранням чинності КПК України 2012 року, статтею 459 (в редакції КПК України від 20 листопада 2012 року) визначався порядок перегляду рішень, що набрали законної сили за нововиявленими обставинами.

Зокрема, однією з підстав такого перегляду, відповідно до пункту 4 частини 2 вказаної статті 459 цього Кодексу, передбачено було визнання Конституційним Судом України неконституційності, конституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом.

Таким чином, засуджений не був позбавлений можливості звертатися до суду для розгляду поставленого питання, а також клопотати про поновлення процесуальних строків починаючи з листопада 2012 року. Жодних аргументів, що підтверджували б наявність обставин, які дійсно перешкоджали йому для такого звернення, засудженим у заяві та апеляційній скарзі не наведено.

Є безпідставними доводи засудженого з приводу того, що він не обмежений законом у строку подання такої заяви, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 461 КПК України лише за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за новоявленим обставинами строком не обмеженою.

В даному провадженні таких питань засуджений перед судом першої інстанції не ставив.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, і були пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Правило дотримання процесуального строку для подання заяви має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечувати, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи заінтересованих осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам (заявникам) у справі достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити свою правову позицію.

Проте подана ОСОБА_7 заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, що набрало законної сили, з клопотанням про поновлення процесуального строку не містить обґрунтованих підстав для цього. Розглянуті судом першої інстанції посилання засудженого та наведені мотиви не можна визнати прийнятними.

Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_7 не мав об`єктивної можливості звернутися із такою заявою, в апеляційній скарзі не наведено, і вказаний висновок узгоджується з позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 грудня 2018 року в провадженні № 13-69зво18 (справа 1-2/1999).
Доводи засудженого про порушення його права на захист, що полягало у розгляді клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без його участі та без залучення захисника в судовому засіданні, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
З системного аналізу норм, передбачених ст.ст. 429, 462, 464 КПК України вбачається, що після надходження до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суддя перевіряє її на відповідність вимогам ст. 462 КПК України і приймає одне з двох процесуальних рішень: про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами або про повернення заяви особі, що її подала, за правилами ч. 3 ст. 429 КПК України.
Вищевказаними статтями КПК України не передбачено обов`язкової участі засудженого, захисника чи прокурора в судовому засіданні в тому разі, якщо суддя приходить до висновку про необхідність повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами особі, що її подала.
Разом з тим, лише у випадку відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, частиною 4 ст. 464 КПК України на суддю покладається обов`язок надіслати учасникам судового провадження копії ухвали про відкриття провадження та заяви про перегляд, а також повідомити їх про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на ч. 2 ст. 466 КПК України, учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд лише в тому разі, якщо така заява розглядається по суті, а їх неприбуття не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.
До того ж, права засудженого ОСОБА_7 були поновлені при апеляційному перегляді.
За його клопотанням, доданим до апеляційної скарги, його було етаповано до приміщення апеляційного суду та за його участю було розглянуто його апеляційну скаргу на ухвалу суду про повернення заяви, під час апеляційного розгляду він не був обмежений у правах, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в тому числі, у праві на захист, праві бути присутнім в апеляційному суді, заявляти клопотання та подавати докази.
Крім того, саме за заявою засудженого ОСОБА_7 останньому було ухвалою апеляційного суду призначено захисника, після чого як він, так і його захисник адвокат ОСОБА_8 ознайомилися з матеріалами провадження в повному обсязі, а також мали конфіденційну бесіду, що підтвердили в судовому засіданні апеляційного суду.
Жодних нових обставин, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення в частині причини пропуску строку, засуджений та його захисник апеляційному суду не надали, і в апеляційній скарзі засуджений на них не послався, а тому його права порушені не були.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не виявив об`єктивних підстав для поновлення засудженому ОСОБА_7 процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення щодо нього за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим, апеляційна скарга засудженого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 429, 459, 461, 464 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та повернуто заяву засудженому, залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 336/1030/19