Ухвала

Іменем України

про скасування арешту майна
Справа № 712/1444/19
Провадження №1-кс/712/5451/19

24 липня 2019 року м.Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_6 , про скасування арешту з нерухомого майна у кримінальному провадженні № 0000208 від 11 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з указаною заявою, в якій просить скасувати арешт із квартири АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді від 20 лютого 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказану квартиру у кримінальному провадженні № 0000208 від 11 січня 2018 року за ст. 356 КК України.

Вказувала, що досудове розслідування триває понад 1,5 року, проте ніяким оосбам не пред`явлено підозри, також не застосовано будь-яких заходів кримінально-правового характеру до ОСОБА_4 , який є добросовісним набувачем вказаної квартири за договором купівлі-продажу від 13 рудня 2017 року, при цьому вказаний договір не визнаний недійним і тому тривале обмеження права на розпорядження своїм майно порушує його права як власника цієї квартири та є невиправданим процесулаьним обмеженням.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та заявник клопотання повністю підтримали та просили його задоволити.

Слідчий в судовому засіданні пропонував вирішити клопотання на розсуд суду.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клоптання повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку адвоката, заявника, слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали та матеріали кримінальнго провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

10.01.2018 року до чергової частини Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшла заява від ОСОБА_7 , 1967 р.н., про те, що 15.12.2017 року, з`ясувала, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала її покійному брату, після його смерті, мала перейти їй по спадщині, але невідомі особи самоуправно заволоділи нею. (ЄО 1697 від 10.01.2018).

По вказаному факту відомості були внесені до ЄРДР за № 0000208 від 11.01.2018 року за ст. 356 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування здійснюється за наступними обставинами.

30 липня 2017 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий проживав в АДРЕСА_2 помер, його сестра, ОСОБА_7 , 1967 р.н., 25 листопада 2017 року ОСОБА_7 звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9 з заявою здійснити перереєстрацію спадщини.

14 грудня 2017 року до ОСОБА_7 за місцем її проживання прийшов невідомий чоловік та повідомив, що він її сусід з кв. АДРЕСА_3 , тобто з квартири її брата. На прохання ОСОБА_7 представитись, а також надати копії документів, що підтверджують право власності на квартиру невідомий чоловік відмовився та повідомив щоб йому повернули ключі від квартири але остання відмовилась та невідомий чоловік пішов у не відомому напрямку.

15 грудня 2017 року ОСОБА_7 пішла до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9 щоб розібратись в даній ситуації та вона повідомила їй, що квартиру брата за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-3736/11 від 23.09.2011 успадкував ОСОБА_10 . Також повідомила, що перереєстрацію права власності здійснила Перша черкаська державна нотаріальна контора, м. Черкаси, вул. Гоголя, 288. Також заявниці була видана довідка № 423/02-14 від 15.12.2017 про те, що приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_7 заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_8 .. Наступного дня, 16.12.2017, ОСОБА_7 пішла до Першої державної нотаріальної контори м. Черкаси, де їй секретар нотаріуса по Черкаському району, надала витяг рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-3736/11 від 23.09.2011, в якому замість прізвищ учасників засідання зазначалось ОСОБА_1 4, а замість адрес НОМЕР_1 . Після цього вона знову звернулася до нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9 котра повідомила, що згідно вказаного рішення суду спадщину отримав ОСОБА_10 , котрий наче проживав з ОСОБА_8 з 2003 по 2009 рік, тобто протягом 6 років, хоча в дійсності така особа там взагалі ніколи не проживала і не було. Успадковано ОСОБА_10 у зв`язку з тим, що згідно вказаного рішення суду ОСОБА_8 помер не в 2017 році, а у 2009 році, а ОСОБА_10 в цей час проживав з ним.

06 січня 2018 року до кв. АДРЕСА_3 знову прийшов невідомий чоловік, що приходив до ОСОБА_7 14.12.2017 та повідомив, що вона не має права перебувати в квартирі власного брата, а також проводити будь-які дії з даною квартирою. В подальшому було викликано СОГ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області та встановлено, що ОСОБА_10 продав вказану квартиру ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.02.2018 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися майном будь-яким особам.

Згідно ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для збереження арешту майна заявника, що тягне за собою необхідність скасування арешту.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.02.2018 року підставою накладення арешту було визначено забезпечення збереження квартири АДРЕСА_1 , яка визнана речовим доказом по справі.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для продовження арешту на майно, яке перебуває у власності заявника.

Зокрема, по кримінальному провадженню ухвалами слідчих суддів у січні-лютому 2018 році були надані дозволи слідчому на тимчасовий доступ до документів щодо уповноваження осіб на проведення правочинів із житловим приміщенням в м. Черкаси, які знаходяться у володінні нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_11 а саме: отриманні належним чином завіреної копії нотаріальної справи та всіх наявних договорів по даній справі, котрі зберігаються у неї, копії справи № 2-3736/11 від 23.09.2011, що перебуває в розпорядженні Соснівського районного суду м. Черкаси.матеріалів цивільної справи № 2-500/10, яка знаходиться в архіві Соснівського районного суду м. Черкаси за адресою м. Черкаси, однак на момент розгляду клопотання протиправні дії службових осіб чи осіб, які перебували у цивільних відносинах з заявником не встановлені, жодній особі не повідомлено про підозру.

Крім того, слідчим не вказано за результатами яких слідчих дій підтверджено обгрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, зокрема не вказано, чи встановлено органом розслідування, чи дійсно мав місце факт самоправних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам, коли даний факт мав місце та щодо завдання шкоди якого розмурі та яким особам.
Таким чином, сторона обвинувачення не надала суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів, що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, беручи до увагу, що орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що накладення арешт на майно на підставі наведених у клопотанні підстав порушить «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини та юридичної особи.
Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, дек ларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні не є виправданим, оскільки обмеження у праві власності заявника буде продовженим без достатніх підстав, передбачених законом. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 із забороною відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися майном будь-яким особам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали буде проголошений 29.07.2019р. о 08 год. 50 хв.