Справа № 509/5103/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2019 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Р. Вірменія, Ечмєадзінського району, с. Аршалуєс, єзида, з середньою освітою, холостого, особи без громадянства, без постійного та тимчасового місця проживання на території України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: в 23.02.2017 р. Київським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 1 р. п/в; в березні 2017 року звільнений з місць позбавлення волі по закінченню терміну покарання, 17.04.2018 р. Овідіопольським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3 ст. 185 ч. 2, 70 КК України, до 1 р.1 м. позбавлення волі, - підозрюваного у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0001398 за підозрою ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, під час якого встановлено, що 10.08.2019 р. о 13:39 год., Авдоян, знаходячись на території контейнерного майданчику ТК № 2 на ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, № 20, з корисливих мотивів, з метою скоєння крадіжки чужого майна, обрав об`єктом злочинного посягання майно, а саме спортивні штани т.м. «Reebok», що знаходились в поліетиленових пакетах чорного кольору біля торговельного ролету №232 торгівлю яких здійснює продавець ОСОБА_8 .

Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих та ніхто не зможе завадити його протиправним діям, діючи повторно, з корисливих мотивів таємно, шляхом вільного доступу викрав 1 поліетиленовий пакет в якому знаходилась товарна продукція, у вигляді спортивних штанів торгівельної фірми «Reebok», в загальній кількості 96 одиниць, вартість 1 пари штанів становить 100 грн., всього на загальну суму 9600 грн.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 зник у невідомому напрямку, тим самим залишив місце вчинення кримінального правопорушення, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми протиправними діями, які виразилися у таємному викрадені товарної продукції, Авдоян спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 9600 грн.

13.09.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 не затримувався.

Підозрюваний ОСОБА_7 має не погашену та не зняту судимість, вчинив злочин середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років.

Злочинні дії ОСОБА_7 доведені зібраними доказами, а саме :

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

- відеозаписом моменту скоєння крадіжки біля торгівельного магазину № 232;

- протоколом огляду відеозапису;

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним

ОСОБА_9 діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечували, вважаючи, що слідчим та прокурором не доведені суду ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому вважали можливим обрати у відношенні підозрюваного міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з посиланням на постійне місце проживання ОСОБА_7 у м. Одесі та щире каяття у скоєному злочині.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні умисного, корисного злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді арешту на строк від 3-х до 6-ти місяців або обмеження волі строком до 5-ти років або позбавлення волі на той же строк, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, так як немає громадянства жодної країни, на території України ОСОБА_7 немає ні тимчасового ні постійного місця проживання, підозрюваний раніше був неодноразово судимий до реальних строків позбавлення волі за скоєння умисних корисних злочинів та з огляду на попередні судимості, Авдоян схильний до скоєння умисних, корисних кримінальних правопорушень, непрацевлаштований, у нього відсутні офіційні засоби існування та заробітку і постійного джерела доходів, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити займатися злочинною діяльністю, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та у зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний може незаконно може вчинити тиск або залякування потерпілої, адже знає її місце роботи та свідків з метою спонукання їх до надання неправдивих показань та уникнення таким чином кримінальної відповідальності, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Твердження захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 визнає свою вину і щиро кається, що свідчить про його сприянню у розкритті злочину і є начебто обставиною, завдяки якої у відношенні підозрюваного можливо обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не можуть бути взяти судом до уваги в силу ч. 5 ст. 193 КПК України, згідно з якою - будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Посилання захисника на нібито постійне місце проживання підозрюваного у м. Одесі на протязі останніх років є безпідставними та не підтвердженими жодними документальними належними доказами.
Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 є цілком обґрунтованими.
При цьому, з урахуванням особи підозрюваного і його матеріального стану, вартості матеріальної шкоди з урахуванням вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього - суд вважає необхідним зменшити розмір застави вказаний слідчим у клопотанні, передбачений п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України з 20-ти до 10-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 20070 грн., роз`яснивши підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним в разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки та роз`яснити наслідки їх порушення.

Керуючись ст.ст. 182,183,193,194,197 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 11:30 год. 17.11.2019 року.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів і обчислюється з 11:30 год. 19.09.2019 року до 11:30 год. 17.11.2019 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 17.11.2019 року о 11:30 год.

Встановити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 10-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 20070 грн., яку внести у вигляді коштів у грошовій одиниці України на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні за першим викликом у період часу з внесення застави до закінчення досудового розслідування;
- не відлучатися з території Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів телефонів.
Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1