Дата документу 18.09.2019 Справа № 310/6593/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/6593/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/914/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002422 від 22 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0002422 від 22 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz 200» № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року, що належить ОСОБА_7 .
Підставою для звернення до слідчого судді із таким клопотанням стало те, що 22 серпня 2019 року о 14 год. 51 хв. за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Земська, буд. 10, для перевірки документів був зупинений автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який надав для ознайомлення документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке містить ознаки недостовірності (підроблення).
Відомості про кримінальне правопорушення 22 серпня 2019 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002422 за ч. 1 ст. 358 КК України.

22 серпня 2019 року в період часу з 15 год. 50 хв. по 16 год. 00 хв. слідчим було проведено огляд місця події ділянки проїжджої частини навпроти будинку АДРЕСА_1 , під час проведення якого вищевказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було вилучено та постановою від 22 серпня 2019 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
В обґрунтування клопотання про накладення арешту на майно слідчий вказав, що вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовим доказом, відповідає визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може зберігати на собі сліди скоєного злочину, у зв`язку з чим, необхідно провести відповідні судові експертизи.
У задоволенні зазначеного клопотання слідчим суддею було відмовлено з тих підстав, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було вилучено 22 серпня 2019 року, а до суду з відповідним клопотанням слідчий звернувся не наступного дня 23 серпня 2019 року, а лише 27 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий та прокурор не довели, що існували об`єктивні обставини, які завадили звернутися до суду з клопотанням у встановлений КПК України строк.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що поважність пропуску строку подачі клопотання про арешт майна пояснюється тим, що слідчий ОСОБА_9 прийняла кримінальне провадження 23 серпня 2019 року о 10 год. 47 хв., а прокурор ОСОБА_8 до 12 години перебував у судових засіданнях в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області.

Разом з тим, для підготовки та погодження клопотання необхідний певний час, а 23 серпня 2019 року в суді першої інстанції був короткий робочий день перед святами, слідчий та прокурор вживали всі необхідні заходи для внесення клопотання в строк, однак суд не вважав їх поважними.

Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі послався на недоведеність необхідності арешту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, але під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий долучив відомості з Єдиного державного реєстру МВС про відсутність в ньому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 .

Вважає, що відмовивши у задоволенні клопотання суд фактично надав можливість особі, у якої вилучили вищезазначене свідоцтво, знищити, зіпсувати або втратити його.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою поновити строк для подачі клопотання слідчого про арешт майна, як пропущений з поважних причин, а також задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду частково підтримала апеляційну скаргу та звернула увагу на те, що суд першої інстанції розглянув лише клопотання про поновлення строку, а відповідно до резолютивної частини відмовив по суті клопотання про арешт майна. Зазначила, суд невірно вирішив клопотання про поновлення строку, оскільки клопотання про арешт майна повинно було бути поданим у передсвятковий день. Просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що для звернення з клопотанням було достатньо часу, а зупинили його незаконно, без належних на те підстав, зупинили за ремені безпеки, але протокол не склали та йому не вручили, чому мають претензії до свідоцтва не пояснили та свідоцтво не повернули.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу поважності причини пропуску строку звернення до слідчого судді з клопотання про арешт майна, то колегія суддів з ними погоджується з огляду на наступне.

Так, 22 серпня 2018 року о 14 год. 51 хв. співробітниками патрульної поліції було зупинено автомобіль «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_7 , який надав для ознайомлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року, що містить ознаки підроблення.
З протоколу огляду місця події від 22 серпня 2018 року, який проводився в період часу з 15 год. 50 хв. до 16 год. 00 хв. вбачається, що під час його проведення було вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року (а.с. 7-8).
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 серпня 2019 року вбачається, що о 21 год. 9 хв. відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР під № 0002422 (а.с. 3).
З постанови про створення слідчої групи та доручення про проведення досудового розслідування від 22 серпня 2019 року вбачається, що проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002422 було покладено на слідчих СВ Бердянського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (а.с. 4-5).
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року було вилучено 22 серпня 2018 року, то клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно повинно бути подане не пізніше наступного дня, тобто 23 серпня 2019 року.
Натомість, зі штампу вхідної кореспонденції Бердянського міськрайонного суду Запорізької області вбачається, що надходження клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року було зареєстровано в суді 27 серпня 2018 року (а.с. 1-2).
Разом з тим, з апеляційної скарги прокурора вбачається, що слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 пояснювала поважність пропуску строку подачі клопотання про арешт майна тим, що кримінальне провадження № 0002422 вона прийняла 23 серпня 2019 року о 10 год. 47 хв., а групу прокурорів, зокрема прокурора ОСОБА_8 , було визначено того ж дня об 11 год. 49 хв.
Враховуючи, що доводи слідчого ОСОБА_9 про дату та час прийняття кримінального провадження для здійснення досудового розслідування наявні матеріали провадження не спростовують, а також те, що 23 серпня 2019 року в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області дійсно був передсвятковий короткий робочий день, а для підготовки клопотання та погодження його з прокурором необхідний певний час, колегія суддів вважає причини пропуску строку подачі клопотання про арешт майна поважними, тому клопотання слідчого про поновлення строку підлягає задоволенню.
З приводу доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпосередньо суті клопотання про арешт майна, то колегія суддів з ними погоджується з огляду на наступне.
Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону не дотримався, неправильно вирішив клопотання по суті, не врахував вимоги кримінального процесуального закону при відмові в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
З матеріалів провадження вбачається, що СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002422 від 22 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що 22 серпня 2019 року о 14 год. 51 хв. співробітники патрульної поліції зупинили автомобіль «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_7 , який надав для ознайомлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року, що містить ознаки недостовірності (підроблення).
Під час проведення огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року було вилучене та знаходиться в слідчому відділі Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, в Єдиному державному реєстрі Міністерства внутрішніх справ відсутні відомості щодо свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року, що на даному початковому етапі кримінального провадження дає обґрунтовані підстави вважати, що вилучене свідоцтво може бути підробленим (а.с. 14-15).
На думку колегії суддів, вилучений під час проведення огляду місця події об`єкт - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року, має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, є речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідний для проведення судових експертиз, у зв`язку з чим, існує необхідність забезпечення його збереження шляхом накладення на нього арешту, оскільки в результаті не забезпечення його збереження дане майно може втратити сліди кримінального правопорушення та властивості, які важливі для встановлення його фактичних обставин, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження.
Необхідність використання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в якості речового доказу в кримінальному провадженні, проведення певних експертних досліджень та слідчих дій, наявність на ньому слідів скоєного кримінального правопорушення, необхідність збереження свідоцтва задля недопущення його знищення, псування чи втрати, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою необхідно задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002422 від 22 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz 200» № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року, що належить ОСОБА_7 , задовольнити.
Накласти арешт на майно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz 200» № НОМЕР_1 від 24 січня 2008 року, що належить ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4