Номер справи137/1656/18
1-кп/137/32/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
Обвинувачений ОСОБА_3 відбуваючи міру покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Літинська виправна колонія № 123», розташованій за адресою: другий провулок Богдана Хмельницького, 9-А, смт. Літин Вінницької області, на шлях виправлення не став, систематично порушував встановлений режим утримання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Так, засуджений ОСОБА_3 за час відбування призначеного покарання в Державній установі «Літинська виправна колонія№ 123», зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово порушував режим відбування покарання, за що адміністрацією установи вісім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них двічі поміщався в ДІЗО та одного разу переводився до ПКТ, не проявляв намірів до самокерованості та соціально-правомірної поведінки, чим негативно впливав на інших засуджених, був злісним порушником вимог режиму відбування покарання, в результаті чого перебував на оперативно - профілактичному обліку, як особа, яка схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізовують роботу установи.
25.09.2018 приблизно о 11:25 з метою поліпшення житлово-побутових умов засудженого, в порядку черговості згідно затвердженого графіку, ОСОБА_3 в присутності старшого оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 , оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , інспектора відділу нагляду та безпеки майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки прапоріцика внутрішньої служби ОСОБА_9 та засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в.о. начальника відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_12 було висловлено законну вимогу приступити до виконання покладених на нього обов`язків згідно розробленого та затвердженого графіка, відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України, а саме до прибирання закріпленої за відділенням СПС № 5, для чого був забезпечений необхідним інвентарем. ОСОБА_3 будучи поставленим до відома, що зобов`язаний виконувати законні вимоги представників адміністрації установи і маючи можливість їх виконати, а також будучи підданим протягом року, 21.06.2018 до стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу, умисно з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної установи, відкрито та демонстративно відмовився виконувати законну вимогу, без належних на те підстав. У подальшому, в.о. начальника відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_12 в присутності старшого оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 , оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , інспектора відділу нагляду та безпеки майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 та засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 засудженого ОСОБА_3 було попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань та повторно було висловлено йому законну вимогу приступити до прибирання закріпленої за відділенням СПС № 5 території, на що ОСОБА_3 відмовився в категоричній формі та до прибирання не приступив.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, тобто злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Із показань обвинуваченого ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він вину скоєному визнає повністю, він дійсно відмовлявся з власних переконань виконувати законну вимогу приступити до прибирання і його попереджали про кримінальну відповідальність. В скоєному розкаюється.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину, його покази в судовому засіданні суд вважає достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, а саме злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу обвинуваченого, який усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному. Дані обставини суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.
Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України суд відносить рецедив злочинів.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.
Судом враховано, що 16.02.2012 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 визнано виним у скоєнні злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв злочин в період відбуття покарання, негативно характеризується по місцю відбуття покарання, вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.
Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 скоїв новий умисний злочин в період відбуття покарання, а тому суд на підставі ст.71 ч.1 КК України призначаючи остаточне покарання вважає необхідним частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2012 року.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ст.391 КК України, суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 66, 67, 71, 391 КК України, ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2012 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення даного вироку.
Речові докази СД-диск типу СD-R залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Літинський районний суд Вінницької області.
Вирок набуває чинності, якщо протягом 30 днів не буде подано апеляційної скарги.
Копії вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1