Провадження: № 1-кп/484/332/19
Справа: № 484/2417/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2019 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станції Бандурка Первомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого електромонтером на ПрАТ "Завод Фрегат", не одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно обвинувального акту раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
захисника потерпілої - ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
17.04.2019 року близько 21:00 години ОСОБА_3 , перебуваючи у помешканні своєї бабусі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , де тимчасово проживав, вирішив таємно викрасти грошові кошти, які належать останній.
Виконуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив, корситуючись відсутністю господарки будинку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і не може чинити перешкоду у вище вказаному злочинному намірі, ОСОБА_3 , вийшов до приміщення коридору житлового будинку, та під дерев`яною підлогою відкрив схованку, в якій ОСОБА_3 в скляній банці об`ємом 0,75 л. зберігає свої грошові кошти в сумі 44 000 гривень, номіналом по 200 та 500 гривень.
ОСОБА_3 , розуміючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, з корисливим мотивом, таємно викрав грошові кошти у сумі 20000 гривень, номіналом 200 гривень та 500 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_3 , спричинивши останній матеріального збитку на вищевказану суму.
В подальшому ОСОБА_3 з місця події зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, в корисливих для себе цілях.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав у вчиненні кримінального правопорушення, передбачененог ч. 1 ст. 185 КК України у повному обсязі, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно ним було вчинено злочин у відповідний час, дату, місці, спосіб та за відповідних обставин. У вчиненому щиро розкаюється.
Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, добровільність його позиції не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та вказала, що до обвинуваченого має претензії матеріального і морального характеру, які були заявлені у цивільному позові, покарання просила призначити на розсуд суду.
Проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України. Характер дій ОСОБА_3 встановлених судом, свідчать про умисний характер його дій, направлений на заволодіння чужим майном.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо особи похилого віку та особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів відповідно до ст. 12 КК України, який є злочином середньої тяжкості, обставини справи, вказані дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкрімінуємого йому злочину, щиро розкаявся, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, позицію потерпілої, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.
Потерпілою ОСОБА_3 був заявлений цивільний позов по справі про стягнення з обвинуваченого відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих злочином.
В обґрунтування цивільного позову вказала, що матеріальні збитки в сумі 20000 гривень, завдані злочином, не відшкодовані обвинуваченим, тому вона підлягає стягненню в повному обсязі. Протиправними діями обвинуваченого також їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тяжкій психологічній травмі, що досі не прошла та заважає позивачці вести нормальний спосіб життя. Моральна шкода позивачкою оцінена в розмірі 5000 гривень, яка на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підлягає задоволенню.
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію потерпілої та просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 20000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення майнової шкоди від будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, а отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненої потерпілій даним кримінальним правопорушенням.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на суму 5000 грн., оскільки вважає, достатньою сатисфакцією завданої потерпілій моральної шкоди на підставі ст. 1166, 1167 ЦК України.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання, у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов потерпілої задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 20000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: