Номер провадження: 11-кп/813/1727/19
Номер справи місцевого суду: 502/1491/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2019, у кримінальному провадженні №0000793, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2016 року, якою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобахмутівка, Ясинуватського району, Донецької області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.12.2003 Ясинуватським районним судом за ч. 1 ст.115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі;

- 06.07.2012 Маневицьким районним Судом Волинської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі,-

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 345 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.12.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Як вбачається із матеріалів провадження, на стадії судового розгляду в Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження №0000793, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2016 та в судовому засіданні 11.10.2019року продовжено строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.12.2019 року.

Приймаючи зазначене рішення суд послався на тяжкість покарання (до 10 років позбавлення волі), що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; те, що він не має утриманців, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання. Крім того районний суд врахував, що ризики, які слугували підставою для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та які заявлені на час обрання запобіжного заходу не зникли, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховатися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Зміст вимог апеляційної скарги.
На дану ухвалу захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що вказані судом ризики та інші обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу надумані і не відповідають дійсності. Обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у вчинені інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 187 КК України не визнає, оскільки не скоював його та має намір доводити свою невинність в ході судового слідства, тому підстав ховатися від суду у нього не має. Від досудового слідства не ховався, про те, що його розшукують дізнався у момент затримання. Має постійне місце проживання, має дружину, на його утриманні 5 дітей, працює по найму, при цьому виїжджає на роботу в інші міста України і Росії.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині необгрунтованості обвинувачення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 13.06.2019 року, Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тому апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13 ч.1ст.3КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності ризиків.
З долученої до матеріалів справи ухвали слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року, на час обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу існували ризики можливого перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого (а.с.18-19).

Як зазначив в апеляційному суді прокурор, обвинувачений на час судового розгляду справи веде себе агресивно, неодноразово вчиняв дії, пов`язані з нанесенням собі тілесних ушкоджень та під час досудового розслідування вчинив новий злочин, а саме вчинив насильство по відношенню працівника правоохоронного органу, що стало наслідком звернення до суду з обвинувальним актом за обвинуваченням останнього правовою кваліфікацією за ч.2. ст.345 КК України, який є предметом розгляду районним судом.

Апеляційний суд погоджується з тим, що, поведінка обвинуваченого на час вчинення останнім правопорушення у складі групи осіб, в тому числі з застосуванням до потерпілого заходів фізичного впливу та на час проведення досудового розслідування під час якого він скоїв новий злочин з застосуванням насильства відносно працівника правоохоронного органу, свідчить про його реальну небезпеку та вказує на існування ризику можливого впливу у майбутньому на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна та обізнаний про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим є раніше судимою особою за скоєння умисних злочинів в тому числі з урахуванням даних про особу обвинуваченого та його поведінки свідчить про існування ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_13 , народився в Донецькій області, є громадянином України, перебуває в шлюбі з ОСОБА_14 , зареєстрований в Ізмаїльському районі Одеської області а фактично проживає в с. Трудове Кілійського району Одеської області та є особою, яка раніше судима за скоєння умисних злочинів. Інші анкетні дані матеріали справи не містять.

Ці дані не підтверджують існування заявлених на час обрання запобіжного заходу та встановлених районним судом ризиків.

Апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені стороною захисту дані про наявність на утриманні обвинуваченого п`ятьох дітей, дані щодо яких зазначені захисником в апеляційній скарзі, оскільки будь яких підтверджуючих зазначену обставину доказів, стороною захисту апеляційному суду не надано. Натомість, з долученого до апеляційної скарги копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 21.06.2013 не зрозуміло, яке саме відношення мають вказані діти до обвинуваченого, оскільки зазначені захисником діти народилися в період з 1986 по 2006 рік, а шлюб укладено 21.06.2013 року.

Зазначені обставини на думку апеляційного суду вказують на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, який в тому числі не працевлаштований, постійного доходу не має.

Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Разом з цим враховуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 пояснень обвинуваченого, який пояснив, що справа розглядається тривалий час та прокурора, який пояснив, що судовий розгляд затягується у зв`язку з неявкою свідків, потерпілого, учасників перекладача та справа перебуває на стадії дослідження письмових доказів, зазначене свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримався під вартою, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2019, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000793, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2016 року у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 345 КК України - залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4