№ 336/6388/17
Пр. 1-кп/336/145/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Обіточного Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацевлаштованого, який зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_1 , непрацюючого, несудимого,

- за ч. 1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив кримінально каране діяння проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_4 , який проходив військову службу з 1 жовтня 2013 року у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді старшого розвідника-далекомірника 11 гаубичної артилерійської батареї 4 гаубичного артилерійського дивізіону, в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, за дозволом на звільнення звертатися до свого безпосереднього начальника, виїзд за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини, отримавши відпустку на строк з 14 лютого 2015 року по 24 лютого 2015 року, з метою ухилення від військової служби не з`явився з відпустки за місцем служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні незаконних дій проти встановленого порядку несення військової служби.

Щодо обставин інкримінованого йому кримінально караного діяння пояснив, що проходив строкову військову службу з 2014 року у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , а також в зоні проведення антитерористичної операції. Отримавши в лютому 2015 року відпустку тривалістю десять днів, направився до місця свого постійного проживання села Обіточного Чернігівського району Запорізької області. Мав повернутися на службу 23-24 лютого 2015 року, проте йому стало відомо про відведення військового формування, до складу якого він входив, від позиції розмежування. Втративши сенс подальшого проходження військової служби, оскільки за його уявленнями найвищим проявом служіння інтересам вітчизни є її захист в місцях проведення боїв, він вирішив не повертатися до служби.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення військовослужбовця з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчинених діянь, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 скоїв кримінально каране діяння середньої тяжкості.

Разом з цим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, добровільно з`явився до правоохоронних органів з зізнанням.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин. відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, до кримінальної відповідальності притягається вперше, є батьком неповнолітньої дитини, має статус учасника анти терористичних операцій, що у сукупності свідчить про достатній рівень його соціалізації та прихильність до загальнолюдських цінностей, дають суду підстави для призначення мінімального покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

З описаних міркувань суд знаходить за можливе звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази, як і про процесуальні витрати в провадженні, суду не надано.

У зв`язку з тим, що учасники кримінального провадження не клопочуться про обрання запобіжного заходу, строк дії якого сплив в січні 2018 року, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1