ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 405/4877/17
провадження № 51-1959 ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
заявниці ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 4 грудня 2018 року про залишення без задоволення клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, визнано незаконною бездіяльність старшого слідчого прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 у непроведенні всебічного, повного та неупередженого розслідування в передбачені законом строки в кримінальних провадженнях № 0000214 від 7 грудня 2016 року, № 0000012 від 2 лютого 2017 року та зобов`язано слідчого у визначені КПК України строки провести слідчі дії.
За ухвалою судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу прокурора на зазначену ухвалу слідчого судді.
Постановою Верховного Суду в складі колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 8 листопада 2018 року касаційну скаргу прокурора задоволено, а ухвалу судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
За ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 4 грудня 2018 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК залишено без задоволення клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарженняухвали слідчого судді.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення і яке полягає у тому, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував положення п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, на підставі якого неправомірно залишив без задоволення клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження, хоча в апеляційній скарзі прокурор чітко зазначив причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, які є поважними. Вказує, що відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд за апеляційною скаргою прокурора в суді апеляційної інстанції.
Позиції учасників судового провадження
На касаційну скаргу прокурора заявник ОСОБА_6 подала заперечення, у яких навела відповідні аргументи і з яких видно, що вважає ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 4 грудня 2018 року законною та обґрунтованою, а касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
У судовому засіданні прокурор підтримала касаційну скаргу, ОСОБА_6 заперечувала щодо її задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, врахувавши доводиОСОБА_6 у запереченнях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора щодо безпідставного залишення без задоволення апеляційним судом клопотання прокурора без задоволення про поновлення строку апеляційного оскарження не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. За статтею 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПКапеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Як убачається з ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2017 року, у розгляді скарги ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 брав участь прокурор ОСОБА_9 .
В ухвалі від 4 грудня 2018 року апеляційний суд вказав про те, що згідно з журналом судового засідання (а.п.911) 12 вересня 2017 року в судовому засіданні був присутній прокурор, тому останнім днем для подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді є 18 вересня 2017 року.
Апеляційний суд в ухвалі також зазначив, що з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу слідчого судді прокурор ОСОБА_10 звернувся до апеляційного суду 30 листопада 2017 року, тобто з пропуском строку на оскарження, передбаченого чинним КПК у якій порушував питання про скасування ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2017 року та в мотивувальній частині скарги просив поновити строк на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.

На обґрунтування своїх доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження прокурор посилався на практику апеляційного суду щодо прийняття рішень про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурорів на ухвали слідчих суддів, які відсутні в переліку частин 1, 2 ст. 309 КПК, а також на відсутність на той час правової позиції з цих питань Верховного Суду України.
Не погодившись із зазначеними обґрунтуваннями прокурора та підставами поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність обставин, які б унеможливили подання прокурором апеляційної скарги у встановлений законом строк, а під час апеляційного розгляду будь-яких інших причин пропуску строку апеляційного оскарження, крім вищезазначених, прокурор не вказав.
На думку Суду, апеляційний суд обґрунтовано зазначив про те, що процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин та що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів має перевірити наявність поважних причин пропуску цього строку і об`єктивних обставин, що перешкоджали подати апеляційну скаргу у визначені законом строки. При цьому апеляційний суд навів мотиви і врахував те, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом, прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу. До них належать: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи в місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії вироку); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють учинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження поданням відповідних документів або їх копій.
Отже, апеляційний суд, правильно встановивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений, не знайшов підстав для його поновлення та дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення клопотання прокурора.
Враховуючи наведене, Суд вважає необґрунтованими доводи у скарзі про те, що апеляційний суд неправомірно залишив без задоволення клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження за наявності поважних причин пропуску строку, оскільки зазначені доводи не спростовують правильності висновків апеляційного суду щодо відсутності обставин, які б унеможливили подання прокурором апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді в установлений законом строк.
Інших переконливих доводів щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження у касаційній скарзі прокурор не навів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи у скарзі прокурора щодо істотного порушення апеляційний судом вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до ст. 433КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та перевіряє правильність застосування цими судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали від 4 грудня 2018 року, апеляційний суд обґрунтовано послався в мотивувальній частині на положення, зазначені у п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК згідно з якими якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, ухвалюється рішення про повернення апеляційної скарги. Проте в резолютивній частині ухвали суд не зазначив рішення про повернення скарги.
Незазначення апеляційним судом рішення про повернення апеляції є порушенням норм КПК, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 399 та п. 3 ч. 1 ст. 419, проте, на думку Суду, з урахуванням того, що прийняте рішення по суті клопотання є обґрунтованим і зазначене не перешкодило перегляду ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, а оригінал апеляційної скарги було повернуто прокурору (а.п. 74), вказане порушення не є тим істотним порушенням, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Таким чином, Суд не встановив тих істотних порушень вимог КПК, які би були підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, тому касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
У зв`язку з тим, що складання судового рішення у формі постанови вимагає значного часу, Суд вважає за необхідне обмежитися складанням та оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 4 грудня 2018 року про залишення без задоволення клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддізалишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, без задоволення.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3