Справа № 567/201/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000024 від 12 січня 2019 року

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Буча Київської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого 29.05.2007 Ірпінським міським судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, 13.07.2009 Бородянським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді арешту на 30 діб; 23.02.2010 Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, 02.03.2012 Ірпінським районним судом Київської області за ч.2 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.304, ст.ст.70,71 КК України до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

встановив

відповідно до обвинувального акту від 31.01.2019, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим, а саме: 29.05.2007 Ірпінським міським судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України до відбування покарання звільнений з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік; 13.07.2009 Бородянським районним судом Київської ласті за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді арешту на 30 діб; 23.02.2010 Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців; 02.03.2012 Ірпінським районним судом Київської області за ч.2 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.304, ст.ст.70,71 КК України до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.
Так, 12.01.2019, близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на території Вельбівненської ЗОШ І-ІІІ ступенів, що по вул.Шевченка,2, у Вельбівно Острозького району Рівненської області, під час раптового словесного конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому два удари кулаком обох рук по обличчю та чотири удари взутою згою в ділянку тулубу, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: забою правої половини грудної клітки, зрощеного перелому 8-го ребра справа по задньо-пахвинній лінії, комплекс яких відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05 від 29.01.2019 відноситься до середнього ступеня тяжкості легких ушкоджень з довготривалим розладом здоров`я.
Отже, вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне завдання середньої тяжкості тілесного ушкодження.

03.06.2019, під час проведення судового засідання, між потерпілим ОСОБА_5 , якому на підставі ч.4 ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні за №0000024 та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 , та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, погоджується з тим, що завдані в результаті вчиненого ним кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 , зобов`язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України у виді одного року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода сторонами виконана, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи. Зазначив, що укладення даної угоди є добровільним.

Обвинувачений у судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.122 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_3 визнає себе винуватим, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Також, судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджене сторонами покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив умисне завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

засудив

затвердити угоду від 03 червня 2019 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 03 червня 2019 року покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_3 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбаченого статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1