Провадження № 1-кп/331/355/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» серпня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000484 від 19.03.2019 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей і одну новонароджену дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який має судимості:
- 09.06.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;
- 11.05.2016 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до 3 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі, звільнений 29.12.2017 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законному порядку не знята і не погашена, знову вчинив аналогічний злочини за наступних обставин.

Так, 05 лютого 2019 року, приблизно о 21 годині 00 хвилині, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з господарського приміщення, розташованого на території домоволодіння, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: перфоратор «Crown СТ 18108 ВМС», вартістю 1500 гривень та паяльник для пластикових труб «Зеніт» - МзПО ППТ 1200, вартістю 800 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 2300 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 на вищевказану суму.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 , зник з місця скоєння злочину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням висновку експерта щодо вартості викраденого майна та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що з потерпілим ОСОБА_4 він знайомий з середини літа 2018 року, оскільки працював у нього різноробочим, виконуючи різні види робіт по обслуговуванню прибудинкової території. Внаслідок того, що він працював на території домоволодіння, у нього був вільний доступ до входу у двір будинку та всіх господарських споруд. На початку 2019 року у нього склалося скрутне матеріальне становище, зумовлене тим, що постійного джерела доходу не було, підвищилась плата за найм житла, завагітніла його цивільна дружина, тому у нього виник умисел на викрадення майна потерпілого, яке в подальшому він планував продати та виручити за нього грошові кошти.

Так, 05.02.2019 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи в господарському приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що потерпілого не було поряд, він таємно викрав перфоратор та паяльник для пластикових труб, які належить потерпілому, після чого, утримуючи їх при собі виніс за межі вказаного домоволодіння, які того ж дня продав незнайомому чоловіку за 400 гривень. Отримані грошові кошти він витратив на потреби родини.

Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки.

Крім того, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі відшкодував потерпілому завдані збитки, на підтвердження чого надав суду дві квитанції на здійснення поштового переказу грошових коштів на ім`я ОСОБА_4 , одну на суму 515 гривень від 29.05.2019 року, іншу на суму 4060 гривень від 13.07.2019 року (а.п. 52).

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_5 з серпня 2018 року працював у нього різноробочим, виконуючи різні види робіт по обслуговуванню прибудинкової території. У зв`язку з тим, що робити були пов`язані із обслуговування території домоволодіння, у ОСОБА_5 був вільний доступ до всіх господарських приміщень і йому був відомий код замка вхідних дверей. Так, на початку весни 2019 року, перебуваючи у господарській будівлі свого домоволодіння, він звернув увагу на відсутність перфоратора та паяльника для пластикових труб. Зрозумівши, що окрім ОСОБА_5 до вказаного приміщення ніхто із сторонніх осіб не має доступу, він одразу звернувся до останнього для надання пояснень. ОСОБА_5 , в свою чергу, не став нічого заперечувати та зізнався в тому, що викрав його майно.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого він має у зв`язку з тим, що останній двома поштовими переказаним відшкодував йому завдані збитки в повному обсязі, у зв`язку з чим заявлений ним цивільний позов на суму 4545 гривень просив залишити без розгляду. Покарання обвинуваченому просив призначити не пов`язане з реальним відбуванням.

Відповідно до висновку про оцінку ринкової вартості матеріальних цінностей від 28.03.2019 року, вартість перфоратора та паяльника для пластикових труб на дату вчинення злочину складає 2300 гривень (перфоратор 1500 гривень, паяльник для пластикових труб 800 гривень) (а.п. 54-71).

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 має судимості за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив злочин середньої тяжкості, розлучений, проживає однією сім`єю із ОСОБА_7 , з якою мають сумісну дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу, має постійне місце проживання, працевлаштований вантажником в магазині будівельних матеріалів «Строй сам», у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, усунув заподіяну шкоду шляхом відшкодування завданих збитків, у зв`язку з чим потерпілий не має претензій матеріального або морального характеру.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, оскільки завдані збитки відшкодовані в повному обсязі, приймаючи до уваги думку потерпілого, який просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з його реальним відбуванням, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди на суму 4545 гривень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди на суму 4545 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1