КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6.,

затриманого - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_7.,

перекладача - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання про застосування тимчасового арешту за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури - ОСОБА_6. на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року про відмову у застосуванні тимчасового арешту щодо

ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м.Тегеран (Іран), громадянину Королівства Данія, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1,

який перебуває у міжнародному розшуку у зв'язку із вчиненням злочину, передбаченого ст.ст.207, 208 КК Ірану, -

В С Т А Н О В И Л А :

09 вересня 2019 року прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_1, який перебуває у міжнародному розшуку у зв'язку із вчиненням злочину, передбаченого ст.ст.207, 208 КК Ірану, до моменту надходження запиту від компетентних органів Ірану про видачу ОСОБА_1.

09 вересня 2019 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на ті обставини, що прокурором не надано жодного належного і допустимого документа, що містить дані про вчинення затриманою особою злочину на території Ірану та обрання щодо нього запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави. При цьому, наведена в клопотанні кваліфікація злочину, за вчинення якого розшукується зазначена в документі Інтерполу особа, свідчить про те, що сплинули строки давності, визначені ст.49 КК України, а докази ухилення від кримінальної відповідальності в клопотанні та доданих документах відсутні.

На вказану ухвалу прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано ст.49 КК України, яка не підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки при розгляді клопотання про тимчасовий арешт слідчому судді не відомі всі обставини вчинення кримінального правопорушення, що не дає можливості правильно кваліфікувати злочинні дії затриманої особи у порівнянні до статей КК України. Звертає увагу, що відповідно до інформації, яка викладена в індивідуальному звіті з бази даних Інтерпол, в Тегерані видано рішення від 28.12.2004 року за №28614/4В/83 згідно якого ОСОБА_1 необхідно затримати з метою притягнення до кримінальної відповідальності. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_1 тимчасовий арешт на 40 діб.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу;

- затриманого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу. У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під варти.

Згідно п.2 ч.6 ст.582 КПК України затримана особа також негайно звільняється у разі, якщо встановлено обставини, за наявності яких видача (екстрадиція) не здійснюється.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадицій ний арешт), для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.584 КПК України, суд повинен з'ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та ухвали слідчого судді, 07.09.2019 року о 16:30 год. під час оформлення пасажирів рейсу №6228 сполученням «Біллунд-Київ» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано ОСОБА_1 (ОСОБА_1), відносно якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку із характером завдання затримання та арешт. Зазначено, що вказана особа значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Ірану для притягнення до кримінальної відповідальності.

Також зазначено, що відповідно до інформації, яка викладена в індивідуальному звіті з бази даних Інтерпол в Тегерані видано рішення від 28.12.2004 року за №28614/4В/83, згідно якого ОСОБА_1 (ОСОБА_1) необхідно затримати з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.207, 208 Кримінального кодексу Ірану, в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч.2 ст.121 КК України, який є тяжким злочином, максимальний строк покарання за який передбачено у вигляді до 10 років позбавлення волі.

Документом, що підтверджує особу затриманого є його паспорт громадянина Данії, який вилучено у останнього в момент затримання.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вимог закону, належним чином дослідив всі надані йому матеріали, в тому числі і ті, що стосуються даних про особу затриманого, на підставі чого прийшов до обґрунтованого рішення з приводу того, що прокурором не надано жодного належного і допустимого документа, який містить дані про вчинення затриманою особою злочину на території Ірану та обрання щодо нього запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.

З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч.6 ст.583 КПК України, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу затриманого, пропонує особі зробити заяву, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє наявність документів, передбачених пунктом 2 частини четвертої цієї статті, вислуховує думку прокурора та інших учасників.

Відповідно до ч.1 ст.589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов'язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про видачу правопорушників, ратифікованого 06.07.2005 року, в термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися з проханням про тимчасове взяття під варту розшукуваної особи. В таких випадках компетентні органи запитуваної Сторони приймають рішення стосовно тримання під вартою розшукуваної особи відповідно до внутрішнього законодавства своєї держави.

У проханні про тимчасове взяття під варту запитуюча Сторона посилається на існування рішення, зазначеного у підпункті (e) пункту 1 статті 5 цього Договору, вказуючи, що запит про видачу буде направлений запитуваній Стороні без зволікань.

Затримана особа звільняється, якщо запит про видачу не було одержано протягом одного місяця після затримання вищевказаної особи. Цей строк може бути продовжений ще на 15 днів.

Звільнення не перешкоджає повторному взяттю під варту і видачі правопорушника у разі отримання в подальшому запиту про видачу.

Прохання про взяття під варту до отримання запиту про видачу надсилається компетентним органам запитуваної Сторони дипломатичними каналами або безпосередньо поштою, або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визначається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його прохання.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до вищенаведених норм закону, враховуючи конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_1 на законних підставах перебуває на території України, приймаючи до уваги спосіб життя, а також ті обставини, що дані про дату народження затриманого не співпадають з даними, наведеними в індивідуальному звіті Інтерполу щодо розшукуваної особи. Крім того, в паспорті міститься інша фотокартка ніж в проїзному документі затриманого ОСОБА_1, яка не дає можливості встановити, що затриманий та особа, яка зазначена в документі Інтерполу є однією і тією самою особою, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_1 тимчасового арешту.

Також колегія суддів приймає до уваги, що в судовому засіданні затриманий пояснив, що він залишив територію Ірану у зв'язку зі своїми релігійними переконаннями, оскільки він належить до релігійної течії «бахаї», прихильників якої в Ірані переслідують за політичними мотивами за завідомо сфабрикованими кримінальними справами. Також зазначив, що на підставі політичних переслідувань ОСОБА_1 визнаний біженцем та отримав політичний притулок в Королівстві Данія.

Такі обставини прямо вказують на неможливість видачі затриманого, з огляду на положення пункту «с» частини 1 статті 3 Договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про видачу правопорушників, відповідно до якого видача правопорушників не здійснюється, якщо злочин, в зв'язку з яким вимагається видача, є злочином політичного характеру.

Колегія суддів також звертає увагу, що згідно прохальної частини клопотання, прокурором ставиться питання про тимчасовий арешт ОСОБА_1 до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Держави Катар, при цьому, згідно змісту самого клопотання та долучених до нього матеріалів, вказана особа значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Ірану для притягнення до кримінальної відповідальності.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування слідчим суддею закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.49 КК України, колегія суддів вважає їх слушними. Проте, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає,оскільки при розгляді клопотання про тимчасовий арешт слідчий суддя дотримався норм КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, при цьому, не мав в своєму розпорядженні всіх відомостей щодо ймовірного переривання строків давності вказаного злочину.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність рішення слідчого судді слід визнати непереконливими.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6., та залишення без змін ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року, як законної та обґрунтованої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури - ОСОБА_6., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_1 (ОСОБА_1), залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4