Провадження №1-кп/522/2121/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(на підставі угоди)
20 вересня 2019 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001332 від 10.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця, громадянина України, офіційно працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

09.06.2019 року приблизно о 01 год. 20 хв. ОСОБА_6 , скориставшись послугами таксі «UBER», а саме автомобілю марки «Reno-Megan» д/н НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_3 , загубила на задньому сидінні ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від автомобілю Ford Fusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_3 , знайшов у автомобілі «Reno-Megan» д/н НОМЕР_1 , на сидінні ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від автомобілю «Ford Fusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. У подальшому ОСОБА_3 почав підшукувати собі особу яка б допомогла йому реалізувати його злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. При цьому ОСОБА_3 зустрівся з особою матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, та запропонував вказаній особі заволодіти автомобілем марки «Ford Fusion», оскільки дана особа є фізичною особою підприємцем і у неї в оренді перебуває нежитлове приміщення в якому здійснюється ремонт транспортних засобів з метою подальшого переховування та реалізації транспортного засобу, на що вказана особа дала свою згоду, після чого останні розподілили між собою ролі, згідно злочинного плану, запропонованого ОСОБА_3

10.06.2019 приблизно о 01 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового слідства встановити не вдалося, особа матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, заїхав на автомобілі «MERCEDES-BENZ», сірого кольору, д/н НОМЕР_3 за ОСОБА_3 , при цьому, особа матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження взяла з собою свого брата ОСОБА_8 який мав відігнати автомобіль «MERCEDES-BENZ», до дому, особа матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження не повідомила дійсних намірів своєму брату ОСОБА_8 , щодо незаконного заволодіння автомобілем «Ford Fusion» за яким він мав поїхати разом із ОСОБА_3 ..

Прибувши до місця стоянки автомобіля «Ford Fusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 та особа матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження покинули салон автомобіля «MERCEDES-BENZ», та за допомогою ключів від автомобіля «Ford Fusion», ОСОБА_3 проник до салону даного транспортного засобу на сидіння водія, а особа матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження зайняла переднє місце пасажира, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру спрямованого на власне незаконне збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 запустив двигун автомобіля «Ford Fusion» тим самим встановив контроль над даним автомобілем, який належить ОСОБА_7 , розпочали рух та зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим автомобілем на власний розсуд.

У подальшому викрадений транспортний засіб було повернуто потерпілій.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно угоди про визнання винуватості від 30.08.2019 року, укладеної між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.472 КПК України, сторони кримінального провадження дійшли згоди про те, що обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Одночасно сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення покарання за скоєний злочини, а саме у вигляді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років, застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки та покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, визнав та зазначив що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 30.08.2019, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Суд, перевіривши надані матеріали, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Потерпілій ОСОБА_6 майнова шкода не завдана оскільки викрадене майно повернуто у повному обсязі. Згідно письмової заяви потерпіла не має будь-яких претензій до обвинуваченого та просила призначити покарання обвинуваченому, передбачене в угоді про визнання винуватості.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст.473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст.ст.118-126 КПК України.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1- 476 КПК України, 1-90 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 30.08.2019 року, укладену між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 ( два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2512 ( дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 16 копійок.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту- скасувати.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: