Справа № 668/4400/16-к
Провадження № 1-кп/127/62/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання щодо доцільності продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003653, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2019 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжено запобіжні заходи у виді тримання під вартою до 04.08.2019 року, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_15 у судовому засіданні висловив свою думку щодо необхідності продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Прокурор мотивував тим, що ризики передбачені статтею 177 КПК України продовжують існувати. Запобіжні заходи відносно обвинувачених обрані правильно. Крім того, прокурор просив суд врахувати, що на даний час не допитані потерпілі і свідки на яких можуть впливати обвинувачені у разі зміни їм запобіжного заходу. Прокурор в обґрунтування існуючих ризиків зазначив, що обвинувачені є мешканцями інших областей, до затримання не мали постійного джерела доходів, тому існує ризик, що останні будуть продовжувати вчиняти нові корисливі злочини. Також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином іншої держави та у разі зміни йому запобіжного заходу може переховуватись від суду. Обвинувачений ОСОБА_6 був засуджений, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину вчиненого у складі організованої групи. Зазначив, що територія вчинених злочинів охоплює територію чотирьох областей. Обвинувачені не визнають вини, тому до завершення допиту потерпілих можуть чинити тиск на потерпілих з метою зміни їх показів. Ними скоєно 11 епізодів та заподіяно шкоду 14 потерпілим на суму понад 500 тис. гривень. Тому, просив суд продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у виді тримання під вартою ще на 60 днів.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 щодо продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Захисник зазначив, що ризики на які посилається прокурор нічим не доведені та являються лише припущеннями. Вказав, що обвинувачені перебувають під вартою з 2014 року та вже майже відбули передбачений санкцією статті мінімальний термін покарання. Адвокат ОСОБА_10 зазначив, що згідно практики Європейського суду з прав людини запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту прирівнюється до запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою. А тому, просив суд змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 заперечив щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що подальше застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним та невиправданим, тому просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який та звільнити його з-під варти. Крім того захисник просив врахувати, що його підзахисному ОСОБА_13 , не було здійснено відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, тому на переконання сторони захисту, докази сторони обвинувачення не можуть бути використаний судом при прийнятті процесуальних рішень, в тому числі і про продовження строку тримання під вартою. Крім того, під час досудового розслідування було порушено право на захист його підзахисного. На переконання сторони захисту, прокурор не зможе надати в даному судовому засіданні жодного допустимого доказу обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_13 , а також інших обвинувачених, а тому відсутні будь-які законні та правові підстави для продовження тримання їх під вартою. Адвокат ОСОБА_9 зазначив, що не визнання вини обвинуваченими не може слугувати ризиком впливу на потерпілих. Також зазначив, що посилання прокурора, як на ризик, на те, що обвинуваченні є мешканцями іншої області та зокрема його підзахисний є громадянином іншої держави є порушення Конституції України, оскільки кожен громадянин має право сам обирати місце свого проживання. Посилався на практику Європейського суду, в якій говориться про те, що лише тільки тривалість запобіжного заходу є зменшенням ризиків, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Додатково зазначив, що обвинувачені вже більше трьох років перебувають під вартою. Дана тривалість розгляду кримінального провадження свідчить про те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України зникли. Адвокат ОСОБА_9 просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував та підтримав думку своїх колег. Захисник зазначив, що ризики на які посилається прокурор нічим не доведені та являються лише припущеннями. Вказав, що обвинувачені перебувають під вартою з 2014 року та вже майже відбули передбачений санкцією статті мінімальний термін покарання. Зазначив, що не зважаючи на те, що обвинувачені проживають у інших областях України жодним чином не буде перешкоджати їм з`являтись у судові засідання. Адвокат ОСОБА_11 просив змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Суд при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує що останні обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення їх винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Відтак, на переконання суду існує ризик, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду. Також судом враховано, стадію судового розгляду, а саме те, що в судовому засідання не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть чинити тиск на них, з метою зміни їх показів в судовому засіданні. Враховуючи, що обвинувачені до затримання ніде не працювали, існує ризик, що останні у разі зміни запобіжних заходів на більш м`які, можуть продовжувати вчиняти нові корисливі злочини. Також, у разі зміни запобіжних заходів існує ризик, що обвинувачені можуть перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. Крім того, заявляючи про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту адвокат ОСОБА_9 не зазначає за якою адресою має намір проживати обвинувачений ОСОБА_14 .
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Дослідивши усі обставини в їх сукупності, колегія суддів, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.
Крім того судом враховано рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 по справі №3-208/2018(2402/18) відповідно до якого Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 26.07.2019 до 23.09.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою на 60 днів з 26.07.2019 до 23.09.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у виді тримання під вартою на 60 днів з 26.07.2019 до 23.09.2019 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької області для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3