ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3408/19 Справа № 193/1134/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , (в режимі відеоконференції),
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),
перекладача ОСОБА_12 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів - по 26 грудня 2019 року, включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 12 років. Обставини у провадженні не змінилися, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати та не зменшилися, тому суд вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інший злочин, чим перешкоджати кримінальному провадженню. Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд вважав такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати.
Вимоги скарги захисник обґрунтовує тим, що ухвала є незаконною, постановленою з порушеннями кримінального процесуального закону. Так, захисник вказує, що прокурором, в супереч вимогам ст. 199 КПК України, подано усне клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, за 34 дні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Також, захисник зазначає, що її підзахисний тривалий час перебуває під вартою, а заявлені прокурором ризики не доведені. Окрім того, звертає увагу, що обвинувачений, є громадянином іншої держави та не володіє українською мовою, при цьому переклад був здійснений по завершенню виступу прокурора, а не одночасно, сам переклад тривав обмежений час. Також, захисник має сумніви в неупередженості перекладача, оскільки відсутні документи, які свідчили про оплатність послуг перекладача з боку держави та правильність здійснення перекладу. Окрім того, захисник вважає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що більш м`який та не пов`язаний з позбавлення волі запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, потерпілих та їх представника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Положеннями ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.ня, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження № 193/1134/18, 28 жовтня 2019 року судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під варто щодо ОСОБА_6 з обґрунтуванням доцільності продовження цього строку, що підтверджується журналом та технічним записом судового засідання
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено й те, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим та обставини злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, й відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії"), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин ("Сельчук проти Туреччини", "Мацнеттер проти Австрії").
Надаючи оцінку можливості, обвинуваченого переховуватись від органу досудового розслідування та суду, колегія суддів бере до уваги серйозність висунутого йому обвинувачення та очікуване покарання, у разі визнання його винуватим, отже існує певна ймовірність того, що він з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Колегією суддів також встановлено, що ОСОБА_6 , є особою, яка має громадянство іншої держави, не працює, обвинувачується у вчиненні злочину пов`язаного з заволодінням чужого майна, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, з проникненням у житло, що є особливо тяжким злочином з наявним суспільним інтересом до нього.
Також, зважаючи на те, що остаточне рішення у провадженні щодо обвинуваченого не прийнято, існує ризик й того, що він може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Разом з цим, оцінючи доводи захисника, щодо розумності строків тримання під вартою обвинуваченого, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку в залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».
Зважаючи на наявність встановлених судом ризиків та необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від злочинів привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує подальше тримання під вартою.
Надаючи оцінку доводам захисника, щодо заявленого прокурором усного клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає ці порушення такими, що не віднесені до істотних порушеннь вимог КПК України, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали.
Перевіряючи доводи захисника, щодо неналежного перекладу обвинуваченому ходу судового засідання з укранської мови на азербайджанську та можливої упередженності перекладача, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки перекладачеві під час судового розгляду роз`яснювались його права і обов`язки, та його було попереджено про кримінальну відповідальність в установленому законом порядку, тоді як стороною захисту доказів на підтвердження своїх доводів в цій частині не надано та під час апеляційного розгляду провадження не встановлено.
Отже, колегія суддів вважає, що всі викладені захисником доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції при продовженні строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість доводів поданих апеляційних скарг не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволеня.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4