Провадження № 1-кс/331/3331/2019
ЄУН № 331/3358/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
31 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_2 надійшло клопотання про скасування арешту майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимоги, викладеної в клопотанні, зазначено, що після подачі заяви до приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_3 на прийняття спадщини після смерті доньки ОСОБА_4 , заявниця дізналася про арешт квартири за адресою її проживання, а саме: АДРЕСА_1 на підставі постанови слідчого ДПІ у Ленінському районі Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_5 від 14.08.1998.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато на підставі матеріалів за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 148-2, ч. 2 ст. 167 КК України.
Як заявниці відомо, дана кримінальна справа була закрита в тому ж році, тобто в 1998,про арешт майна їй стало відомо в 2019 році при подачі заяви про прийняття спадщини,на підставі цього просить слідчого суддю повністю скасувати арешт, накладений постановою слідчого Ленінського району у Запорізькій області від 14.08.1998 року у кримінальному провадженні №12909801 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись зі змістом клопотання та долученими до нього матеріалами, слідчий суддя дійшов до висновку, що воно підлягає поверненню заявнику.
Положенням кримінального процесуального законодавства України не врегульовано питання повернення заяви про скасування арешту майна.
Згідно ч. 6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК Українислідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.
Статтею 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, в тому числі у кримінальній справі, закритій органом досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, КПК України не передбачає.
З матеріалів клопотання не вбачається, що на даний час триває досудове розслідування, номер кримінального провадження не зазначено, жодного підтвердження не надано.
Зі змісту клопотання неможливо встановити, чи накладено арешт на майно чи воно є тимчасово вилученим, оскільки жодної інформації заявником не надано, до клопотання долучено повідомлення надане ТОВ ЗМБТІ, в якому лише йде мова про те, що в матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , міститься постанова про накладення арешту від 14.08.1998 року на квартиру АДРЕСА_3 , копія даної постанови від 14.08.1998 також долучено до матеріалів справи.
Крім того, виходячи з наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання не може бути розглянуте в межах кримінальної юрисдикції, та підлягає поверненню заявнику, оскільки подане з порушеннями. Згідно з позицією, викладеною в Постанові Верховного суду від 15.05.2019 № 372/2904/17-ц, кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
За таких обставин суддя доходить висновку, що у суду кримінальної юрисдикції, на час подання даного клопотання відсутні визначені законом повноваження щодо розгляду даного клопотання, а тому клопотання необхідно повернути заявнику.
На підставі викладеного та керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1