печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019 старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001609 відомості про які внесені 22.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також ряд інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, входячи до складу організованої злочинної групи, яка має стійкі транснаціональні зв`язки, виконуючи покладені на них обов`язки у відповідності до розробленого плану вчинення злочину, відповідно до розподілу злочинних ролей, перебуваючи на території України, в продовж 2019 року, вчиняли дії пов`язані з незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено героїн в особливо великих розмірах за наступних обставин.

Слідство зазначає, що необхідність продовження строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначено, що не встановлено та не зібрано усіх доказів щодо інших учасників злочинної організації, осіб, яким відомі фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що може свідчити про можливі ризики перешкоджання досудовому розслідуванню зі сторони підозрюваного шляхом незаконного впливу на осіб, які на даний час не допитані у кримінальному провадженні, причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Молдова, не працюючий, одружений, на утриманні якого знаходиться двоє неповнолітніх дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

31.03.2019 о 04 год. 50 хв., ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

31.03.2019 ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

02.04.2019 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у межах 105 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 201 705 000 грн., в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.05.2019 включно.

23.07.2019, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено в межах строку досудового розслідування, а саме до 22.09.2019 включно, з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у сумі 191 705 000 грн.

Крім того, на даний час, першим заступником Генерального прокурора України строк досудового розслідування у вказаному провадженні продовжено до дванадцяти місяців, а саме до 31 березня 2020 року.

Підозрюваний ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) від надання показів відмовився на підставі ст. 63 КУ.

Повідомлена підозра ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами досудового розслідування, а саме:

- протоколом обшуку автомобіля «Volkswagen Phaeton» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено 200 (двісті) пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - героїн, загальною вагою близько 100 кг.;

- висновками експертиз № 19/11-2/36-СЕ/19 від 31.03.2019 та №19/11-2/37-СЕ/19 від 31.03.2019, №19/11/2-58-СЕ/19 від 17.05.2019, 19/11/2-75-СЕ/19 від 20.05.2019 відповідно яких в наданій на дослідження речовині коричневого кольору виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн в особливо великих розмірах, а також вказаний наркотичний засіб, який вилучений за різними адресами збігається за своїм якісним складом, профілем домішок та їх кількісним співвідношенням та може мати спільне джерело походження;

- протоколом обшуку за адресою: м. Київ, вул. Толстого, 1-з, під час якого виявлено та вилучено: електроні ваги, предмет схожий на вакуумний пристрій для пакування з залишками порошкоподібної речовини коричневого кольору, коробка з пакетами для вакуумного пакування, тощо;

- показами свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які своїми показами підтверджують факт виявлення та вилучення наркотичного засобу, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) підозрюється у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний з високим рівнем можливості може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може покинути територію України поза митним контролем, що свідчить про неможливість запобігти вказаному ризику застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу навіть з покладенням на підозрюваного обов`язку щодо здачі документів, які дають право в`їзду/виїзду на територію України;

- незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки існує можливість безпосереднього або опосередкованого впливу на підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні: ОСОБА_9 ( ОСОБА_24 ), ОСОБА_11 ( ОСОБА_25 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_26 ), чи свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , самостійно чи за допомогою інших осіб, щонайменше шляхом шантажу останніх про можливе застосування негативного впливу відносно них самих чи їх близьких родичів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки на даний час органом досудового розслідування не встановлено всіх співучасників вказаного злочину, шляхи надходження зазначеного наркотичного засобу на територію України, а відповідно і осіб причетних до його незаконного постачання, що свідчить про можливість підозрюваного перебуваючи на волі продовжити вчиняти дії пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів в складі зазначеної організованої групи. Крім того, про наявність зазначеного ризику може свідчити знаряддя вчинення вказаного кримінального правопорушення, яким користувався підозрюваний, а саме спеціально обладнаний сховок в належному йому автомобілі, що свідчить про довготривалу підготовку з боку підозрюваного та інших невстановлених осіб до вчинення вказаного злочину із застосуванням заходів конспірації та намір останнього неодноразового використання вказаного сховку, оскільки його конструктивні особливості надають можливість безперешкодного незаконного перевезення будь-яких предметів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. На підтвердження цього ризику свідчить і той факт, що органом досудового розслідування викривались кримінальні правопорушення та затримувались особи, причетні до його вчинення, протягом березня, квітня та червня поточного року. Зазначене свідчить, що злочинне угрупування не припиняє злочинну діяльність не дивлячись на активну протидію з боку правоохоронних органів.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу являлось наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також наявність наведених вище ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в разі застосування до ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) більш м`яких запобіжних заходів орган досудового розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійснення останнім впливу на підозрюваних у вказаному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З часу обрання підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) запобіжного заходу вищенаведені ризики не зменшилися та наявні до цього часу в повному обсязі, оскільки в ході досудового розслідування з моменту обрання запобіжного заходу під час проведення слідчих дій не здобуто підстав для можливої зміни раніше повідомленої підозри з кваліфікацією статті, санкція якої передбачає менш тяжке покарання, ніж те, яке передбачено на цей час, у разі визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а тому у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку застосування раніше обраного стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначили, що вказані ризики у клопотанні нічим не підтверджуються, підозра є необґрунтованою.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, які були предметом апеляційного розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлені на закінчення досудового розслідування.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання, так як станом на день розгляду клопотання, останній не підозрюється у вчиненні насильницького злочину.

Так, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя, приходить до висновку, про призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, в сумі 191 705 000 (сто дев`яносто один мільйон сімсот п`ять тисяч ) гривень, з одночаним покладенням обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків з урахуванням вказаних обставин.

Так, слідчий суддя у відповідністі до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин справи та закінчити досудове розслідування, те, що продовження строку тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 15.11.2019 року включно.

Визначити заставу в розмірі 191 705 000 (сто дев`яносто один мільйон сімсот п`ять тисяч ) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р 2089; отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві; ; МФО 820172; Банк Державна казначейська служба України м. Київ; призначення платежу застава за (ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) , від (дата ухвали), по справі №, кримінальне провадження №, внесені (ПІБ особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали. В разі внесення застави особа вважається такою, щодо якої застосований запобіжний захід- застава.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний браслет.

Строк дії обов`язків визначити до 15.11.2019 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) що у разі невнесення застави, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1