єдиний унікальний номер справи 546/348/15-к
номер провадження 1-в/546/5/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого інспектора Решетилівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про заміну покарання у виді штрафу щодо засудженого
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживає у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.2015 ОСОБА_5 був засуджений за ст. 368 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах державної влади строком на один рік без спеціальної конфіскації.
В поданні представник органу пробації, посилаючись на те, що засуджений станом на 25.10.2018 сплатив 950 грн., не сплачена сума штрафу становить 16050 грн., просить суд замінити покарання у виді штрафу на покарання у виді громадських або виправних робіт чи у виді позбавлення волі відповідно до закону.
У судовому засіданні представник органу пробації підтримав подання, доповнивши, що засуджений є пенсіонером та отримує пенсію; зареєстрований як фізична особа підприємець, однак призначений вироком суду штраф не сплатив, тому на підставі ч.3 ст. 26 КВК України, просив задовольнити подання.
ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, пояснивши, що штраф у повному обсязі не сплатив через скрутне матеріальне становище. Зареєстрований як фізична особа підприємець, однак підприємницьку діяльність не здійснює, доходу від цього не отримує. Є пенсіонером, однак розмір пенсії є незначним. У 2015-2017 роках пенсія складала приблизно 2000 грн. Протягом 2015-2017 років ніс витрати у зв`язку з хворобою дружини, якій зробили хірургічну операцію. Коштів, окрім лікування дружини, вистачало лише на харчування, однак він все ж частково сплатив штраф. Не ухилявся від сплати штрафу. Вважає, що на цей час строк виконання вироку суду, визначений ст. 80 КК України сплив.
21.05.2019 засуджений надав клопотання про звільнення від відбування покарання у вигляді штрафу у сумі 17000 грн, призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.2015, на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України.
Суд, вислухавши думку прокурора, який підтримав подання та вважав його таким, що підлягає задоволенню, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про необґрунтованість подання з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
ОСОБА_5 призначено штраф, розмір якого не перевищує трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
При цьому, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч.3, 4 ст. 80 КК України).
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Судом встановлено, що строк давності виконання вироку щодо ОСОБА_5 не переривався і формально минув, оскільки з дня набрання законної сили обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подання органу пробації, що, виходячи зі змісту п.1 ч.1 ст. 80 КК України, свідчить про ствердну позицію прокурора щодо ухилення засудженого від сплати штрафу.

Разом з тим, суду не надано даних щодо внесення органами прокуратури чи досудового розслідування відомостей до ЄРДР за ознаками ст. 389 КК України щодо засудженого, не надано будь-яких даних щодо з`ясування обставин несплати засудженим штрафу.

Також, звернувшись з цим поданням, орган пробації не з`ясував повною мірою та не навів обставини, які є підставою заміни засудженому покарання, не визначив вид покарання, на який слід замінити штраф, зазначивши «відповідно до закону».

За таких обставин, суд вважає подання органу пробації необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання не може бути розглянуто в межах даного подання та є предметом окремого судового розгляду.

З огляду на викладене, керуючись ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання старшого інспектора Решетилівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про заміну покарання у виді штрафу щодо ОСОБА_5 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Резолютивна частина ухвали проголошена 21.05.2019 року, повний текст ухвали проголошено 29.05.2019.

Суддя : ОСОБА_1