Провадження № 274/2431/19
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/456/13

29.07.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі

секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_4

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рея Бердичівського району Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
25.04.19 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.01.19 за № 0000111.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Прокурор підстав для зміни або скасування запобіжного заходу не вбачає, просить продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час. Потерпіла при висловленні думки за клопотанням прокурора вказала, що боїться висловлювати свою думку, на неї тиснуть, вона хвилюється за своє життя.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора. Захисник звернувся із зустрічним клопотанням про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, вказав, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачений раніше не судимий, характеризується позитивно, потерпіла вже допитана, у разі застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту сестрою обвинуваченого буде забезпечено житло, сестра зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Обвинувачений просить його звільнити, вказав, що не буде мати претензій ні до кого, буде з`являтися на всі виклики до суду, до жінки не повернеться. Потерпіла вказала, що не впевнена, що сестра обвинуваченого зможе забезпечити його поведінку,а вона постійно переживає за своє життя і життя своїх дітей, чоловік хоча і після попередніх побиттів обіцяв не чіпати її пальцем, але заподіяв ушкодження сокирою.

Заслухавши думки прокурора, потерпілу, захисника та обвинуваченого, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути (перш за все і в основному) перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 28 січня 2019 року. 25.03.19, В подальшому строк дії запобіжного заходу продовжено, востаннє 25.06.19. При обранні та продовженні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. І ухвала про застосування запобіжного заходу, і ухвала про продовження строку тримання під вартою переглядались судом апеляційної інстанції. Як було встановлено судами двох інстанцій у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням ОСОБА_8 під вартою, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ст. 178 КПК України враховано вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України; прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яким передбачено позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Прийнято до уваги, що ОСОБА_8 розлучений, на утриманні дітей не має, зловживає спиртними напоями, не працює, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зав`язків, які б утримували його за місцем постійного проживання, та дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з чим погодилася і колегія суддів апеляційного суду.

На даний час ОСОБА_8 так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність його соціальних зв`язків не змінились, що свідчить про відсутність зменшення ризиків. ОСОБА_8 так і не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, розлучений, на утриманні дітей не має, зловживає спиртними напоями, не працює, злочин, у якому обвинувачується, є насильницьким, потерпіла та свідки злочину мають одне місце проживання з обвинуваченим, що вказує на необхідність врахування судом можливості впливу на їхні показання з боку обвинуваченого. Потерпіла в ході судового розгляду надала викривальні показання, вказала, що після подій постійно боїться за своє життя та життя своїх дітей, обвинувачений, і раніше обіцяв більше її не бити, але вдарив сокирою по голові, сестра обвинуваченого погрожує їй, якщо обвинуваченого позбавлять волі, що підлягає врахуванню при оцінці продовження існування ризику вчинення неправомірних дій, , для запобігання яким умов навіть цілодобового домашнього арешту недостатньо. Висновки органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно з принципом безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення, як і про його правову кваліфікацію.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372, 170-174, 176-199 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора задовольнити.

Клопотання захисника залишити без задоволення.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Житомирська УВП (№ 8)".

Головуючий

Суддя

Суддя