Ухвала
Іменем України
25 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 490/5717/17

провадження № 51-5252 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року,
встановив:
За вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 з встановленням іспитового строку 2 роки, йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2019 року повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , оскільки ця скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і в ній не порушувалося питання про поновлення цього строку
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року та повернуто йому апеляційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаним вироком місцевого суду щодо нього. Також висловлює незгоду з ухвалою апеляційного суду.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, згідно з інформацією, наданою Центральним районним судом м. Миколаєва, ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 18 січня та 01 жовтня 2019 року повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , оскільки ця скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і в ній не порушувалося питання про поновлення цього строку, та відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу.

Однак ОСОБА_4 у вступній частині касаційної скарги зазначає, дату постановлення ухвали апеляційного суду 10 січня 2019 року та водночас вказує, що вирок щодо нього апеляційним судом залишено без зміни, чим допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.
Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 вказує на незаконність вироку місцевого суду щодо нього.
Однак, ОСОБА_4 не звернув уваги, що предметом розгляду його касаційної скарги може бути ухвала апеляційного суду, оскільки відповідно до частини 2 статті 424 КПК в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, ухвала апеляційного суду, якою відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 ,перешкоджає подальшому розгляду вказаного кримінального провадження, і саме ця ухвала є предметом касаційного розгляду.
Водночас, касаційна скарга ОСОБА_4 позбавлена доводів на обґрунтування незаконності та необґрунтованості ухвали апеляційного суду про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, яка є предметом касаційного оскарження.
Отже, у касаційній скарзі ОСОБА_4 має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, у відповідності до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Натомість, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_4 просить скасувати вирок щодо нього, однак не врахував, що предметом оскарження є ухвала апеляційного суду про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги. При цьому, засудженим у касаційній скарзі не викладено вимог, які би стосувалися саме вказаної ухвали апеляційного суду.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3