Провадження № 1-кс/201/6331/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

представника скаржника ОСОБА_3

представника скаржника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська скаргу адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000031 від 15 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , 06 листопада 2019 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою, у якій просить визнати поважними причини пропуску строку, встановленого для подання цієї скарги; визнати протиправною бездіяльність слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 щодо неналежного повідомлення про підозру ОСОБА_6 про вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 129, ч. 5 ст. 191 , ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України; зобов`язати уповноваженого прокурора вчинити дії щодо скасування рішення слідчого ОСОБА_5 щодо вручення підозри у кримінальному провадженні № 0000031 від 15 червня 2015 року та про оголошення підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 129, ч. 5 ст. 191 , ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України; зобов`язати уповноваженого прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей по кримінальному провадженню № 0000031 від 15 червня 2015 року про оголошення підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 129, ч. 5 ст. 191 , ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України; зобов`язати уповноваженого прокурора вчинити дії щодо скасування розшуку ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000031 від 15 червня 2015 року та про оголошення підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 129, ч. 5 ст. 191 , ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України. В обґрунтування скарги посилався на неналежне повідомлення і невручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 06 листопада 2019 року справа була передана для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представники скаржника скаргу підтримали, наполягали на її задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилався на те, що діючим КПК не передбачений розгляд слідчим суддею заявлених скаржником вимог, тому просив відмовити у відкритті провадження за цією скаргою.

Слідчий суддя, вислухавши представників скаржника, прокурора, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вимоги даної скарги зводяться до скасування рішення слідчого ОСОБА_5 щодо вручення підозри у кримінальному провадженні №0000031 від 15 червня 2015 року та про оголошення підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 129, ч. 5 ст. 191 , ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України. Інші вимоги по суті є похідними від зазначеної.

Згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України, 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, частина перша ст. 303 КПК України, 2012 року, була доповнена пунктом 10, який, за загальним правилом, підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом в частині таких змін.

Згідно з п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VІІІ, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п. 7 § 1 розділу 4 вказаного Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

Таким чином, з підстав, зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію вищезгаданих змін, а саме з 16 березня 2018 року.

З огляду на те, що відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000031 були внесені до 16 березня 2018 року, підозру винесено 18 травня 2017 року, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_6 в даному випадку застосовуватися не можуть.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволення даної скарги ОСОБА_6 у повному обсязі.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 25, 28, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000031 від 15 червня 2015 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1