ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№ 11-кп/821/192/19Головуючий по 1 інстанції:
Справа № 701/346/19 Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,.

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000051 за апеляційною скаргою прокурора Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 12.04.2019, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кулевча Саратського району Одеської області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судиму,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України

в с т а н о в и л а:

Вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 21 січня 2019 року близько 20 години, перебуваючи в приміщенні кафе магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що по вул. Шевченка, 2, с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області, завідомо знаючи, що знаходиться в громадському місці, ігноруючи елементарні норми та правила поведінки, моралі та добропристойності, існуючі в суспільстві, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, діючи умисно, грубо порушувала громадський порядок, що проявилось в зневажливому ставленні до працівників закладу та присутніх відвідувачів, а саме: в присутності продавця ОСОБА_9 , виражалась в її адресу нецензурними словами, при цьому на зауваження припинити протиправні дії та прохання вийти з приміщення не реагувала, а навпаки проявила особливу зухвалість, яка виразилась у перекиданні дерев`яних столів у приміщенні та побитті посуду, внаслідок чого порушила звичайну роботу закладу, що змусило відвідувачів залишити приміщення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції від 12.04.2019 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Апелянт, не заперечуючи доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, зазначає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не дотримано вимоги ч. 3 ст. 61 КК України про те, що покарання у виді обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до 14 років.

Вказує, що ОСОБА_7 має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким на даний час не виповнилось 14 років, тому вона входить до переліку осіб, яким не може бути призначено такий вид покарання як обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора в підтримку апеляційних вимог прокурора в кримінальному провадженні в повному обсязі, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченої , та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі судом першої інстанції не дотримано вимог ч. 3 ст. 61 КК України, у зв`язку з чим вирок суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням по матеріалах кримінального провадження нового вироку.

Зокрема, вироком місцевого суду ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Разом з цим, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 має двох малолітніх дитей, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частиною 3 ст. 61 КК України визначено, що обмеження волі не може бути застосовано, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Отже, обвинувачена ОСОБА_7 належить до переліку осіб, яким не може бути призначено такий вид покарання - як обмеження волі.

Так, санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Тобто, санкцією вказаної статті, крім обмеження волі, передбачені й інші альтернативні види покарання.

Вказане неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність можливо виправити в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, відповідно до положень ч.1 п.3 ст. 407, 409, 413, 420 КПК України, шляхом скасування вироку Маньківського районного суду Черкаської від 12.04.2019 в частині призначення ОСОБА_7 покарання та ухвалення нового вироку з призначенням покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 61 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

В якості пом`якшуючої покарання обставини колегія суддів враховує щире каяття у вчиненому злочині, повне визнання вини, та за відсутності обставин, що його обтяжує, вважає за можливе її виправлення з призначенням покарання у виді штрафу, в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 296 КК України.

При цьому, колегія суддів вважає, що з урахуванням вищевикладених обставин, а також того, що ОСОБА_7 раніше не судима, у скоєному щиро розкаялась, має на утриманні двох малолітніх дітей 2009 та 2017 року народження та неповнолітню дитину 2005 року народження, тому її виправлення можливе з призначенням покарання у виді штрафу в мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 296 КК України.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення їй покарання - скасувати внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок в цій частині, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, та призначити покарання за даною статтею у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

В решті - вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді