ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1497/19 Номер провадження 11-сс/814/669/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню №0000346 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 27.08.2019,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Карлівького відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Карлівка Полтавська обл., українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

6.02.2017 Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 роки, 5.10.2017 звільнений від відбування покарання на підставі ст. 1 Закону Укрїни «Про амністію у 2016 році»;

6.06.2019 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 роки

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який встановлено обчислювати з часу затримання, а саме, з 18.00 год. 27.08.2019 до 18.00 год. 26.10.2019.

Одночасно визначено розмір застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 38420 грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним та іншою фізичною або юридичною особою(заставодавець) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь- який момент внести заставу.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного обов`язки, а саме: з`являтись на виклики до слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 ,не відлучатись за межі населеного пункту, де він зареєстрований.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначено до 18 год. 00 хв. 26.10.2019.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину, особу підозрюваного, який раніше судимий, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з 2000 року з діагнозом F70, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, інформація про перебування на «Д» обліку у лікарів нарколога відсутня.

При визначенні застави в розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 182 КПК України, а саме в сумі 38420 грн. 00 коп., слідчий суддя врахував майновий стан підозрюваного, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, вказавши, що саме такий розмір застави може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, слідчим суддею не враховано, те що: прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України; підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми, має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, ОСОБА_7 вину визнав, розкаявся, обіцяв відшкодувати завдану потерпілому матеріальну шкоду, наявність у підозрюваного батька пенсіонера та незадовільний стан здоров`я самого підозрюваного ОСОБА_7 .
На думку апелянта, слідчим та прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного рішення слідчого судді просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 колегія суддів дійшла наступного висновку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000346 від 08.08.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (а.п. 6-7).

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 20.06. 2019 приблизно 12 год. 00 хв. з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до господарської споруди (сарай), що належить ОСОБА_10 та розташований за адресою: АДРЕСА_2 де, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей приміщення сараю, проник всередину, звідки викрав бувший у використанні алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів вартістю 800 грн., чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 . В подальшому викрадений бідон ОСОБА_7 реалізував як своє майно ОСОБА_11 за 225 грн. (а.п. 33-34).

1.08.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна(крадіжці), поєднаній із проникненням у інше приміщення (а.п. 33-34).

27.06.2019 приблизно 11 год.00 хв., ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до господарської споруди (сарай), що належить ОСОБА_10 та розташований за адресою: АДРЕСА_2 де, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення вхідних дверей приміщення сараю, проник всередину, де з допомогою свого знайомого ОСОБА_12 , якого заздалегідь завірив у тому, що це його сарай та останній не усвідомлював протиправність своїх дій, звідки викрав: бувші у використанні: раму від мопеда моделі «Карпати» - вартістю 280 грн.; бензобак чорного кольору моделі «Карпати» - вартістю 391 грн.; задній амортизатор від мопеда моделі «Карпати» - вартісю 258 грн.; переднє колесо від мопеду моделі «Карпати» - вартісю 350 грн.; заднє колесо від мопеду моделі «Карпати» - вартістю 399 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоди на загальну суму 1678 грн. В подальшому викрадені речі ОСОБА_7 за допомогою свого знайомого ОСОБА_12 реалізував як своє майно на пункті прийому металобрухту за 60 грн., чим розпорядився викраденим в повному обсязі (а.п.38-39).

2.08.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна(крадіжці), поєднаній із проникненням у інше приміщення (а.п. 38-39).

8.08.2019 слідчий СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що підозрюваний під загрозою покарання може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку ініціатора клопотання не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 інші більш м`які запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, оскільки неможливо запобігти вказаним вище ризикам, так як вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - це можливість: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних тяжких злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 12.07.2019, відповідно до яких ОСОБА_10 підтверджує те, що 20 та 27.06.2019 на вул. Полтавський шлях, 89 м. Карлівка Полтавської обл. із сараю було викрадено належні йому речі бувших у використанні (а.с.13-14); протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких останній підтвердив те, що допомагав ОСОБА_7 переносити викрадені речі (а.с. 17-18); протоколу допиту свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_11 від 11 та 15.07.2019, згідно яких останні підтвердили придбання ними речей належних потерпілому ОСОБА_10 у підозрюваного ОСОБА_7 (а.с.15-16); протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 1.08.2019, відповідно до якого,підозрюваний підтвердив вчинення ним злочинів за обставин викладених у оголошених підозрах (а.с. 35-36); висновку експерта №104/19, відповідно до яких вартість викраденого підозрюваним майна складає 1 998 грн. 00 коп. (а.с. 23-24).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочинів та даних про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з 2000 року з діагнозом F70, , інформація про перебування на «Д» обліку у лікарів нарколога відсутня, раніше судимий і злочин вчинив у період іспитового строку вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, який просить апелянт: домашній арешт.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт, як просить апелянт, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не ґрунтуються на матеріалах справи.

Окрім цього, колегія суддів враховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 одружений, проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми, має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, вину визнав, розкаявся, має батька пенсіонера та незадовільний стан здоров`я, але на правильність прийнятого рішення це не впливає.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 27.08.2019 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4