Справа № 296/5559/19
УХВАЛА
Іменем України

11 червня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за відсутності слідчого та представника особи, у володінні якої перебувають речі та документи, розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна, поданого за матеріалами кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 01 квітня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.06.2019 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене у ході проведеного 23.05.2019 обшуку житла ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 5900 гривень купюрами номіналом 500 гривень в кількості 7 шт., номіналом 200 гривень 12 шт.;

- договір № 086/03/19/0023 від 19.03.2019 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6 про розміщення депозиту та чотири квитанції про поповнення рахунку відповідно до даного договору від 19.03.2019 на суму 15 000 грн., від 21.03.2019 на суму 10 000 грн., від 22.03.2019 на суму 10 000 грн, від 26.03.2019 на суму 10 000 грн., які упаковано до паперового конверту.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказав, що вилучені речі мають значення у кримінальному провадженні речових доказів, оскільки можуть містити інформацію про обставини вчинення злочину. Крім того, слідство вважає, що повернення вилучених речей може негативно відобразитись на подальшому проведенні досудового розслідування в інших кримінальних провадженнях та втраті доказової бази, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вищеперераховане майно.

Також зазначив, що досудове слідство 23.05.2019 зверталося із клопотанням про арешт зазначеного майна, але 24.05.2019 слідчим суддею винесено ухвалу, якою клопотання повернуто слідчому для усунення недоліків. Зазначену ухвалу слідчого судді слідчим отримано 05.06.2019, усунуто вказані недоліки та повторно подано до суду.

Слідчим суддею встановлено наступне.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Правилами ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані об`єкти було упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до СУ ГУНП в Житомирській області.

Розслідуванням вчиненого кримінального правопорушення встановлено, що вищеперераховані речі, тобто майно, яке вилучено під час обшуку належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке за рішенням суду в подальшому може бути конфісковано. Таким чином, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, у слідства виникла необхідність у накладені арешту на вищеперераховане майно.

Відповідно до п. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучені речі належать підозрюваному ОСОБА_5 та його дружині ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У зв`язку з тим, що майно, яке належить підозрюваному може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Перераховане майно, відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 73 Сімейного кодексу України стягнення може бути накладено лише на особисте майно особи і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Слідчий в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Слідчий суддя дослідив клопотання та додані до нього матеріали та встановив, що клопотання підлягає до часткового задоволення, а саме в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти в сумі 5900 гривень.

В частині ж накладення арешту на Договір №086/03/19/0023 від 19.03.2019, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6 про розміщення депозиту та чотири квитанції про поповнення рахунку відповідно до даного договору від 19.03.2019 на суму 15000 грн., від 21.03.2019 на суму 10000 грн., від 22.03.2019 на суму 10000 грн., від 26.03.2019 на суму 10000 грн. слід відмовити, оскільки слідчим не доведено, що вони є речовими доказами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 37, 234, 131-132, 170-171 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 5900 гривень купюрами номіналом 500 гривень в кількості 7 шт., номіналом 200 гривень - 12 шт., що належать ОСОБА_5 та вилучені 23.05.2019 у ході обшуку житла ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Решту клопотання залишити без задоволення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1