Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9922/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК країни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 10 жовтня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0002351, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.5 ст.185 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів корисливого та корисливо-насильницького характеру у невстановлений слідством час, але не пізніше 09.06.2019 в останнього виник злочинний умисел, направлений на противне збагачення, шляхом вчинення таємних викрадень чужого майна (крадіжок), поєднаних з проникненням у приміщення або сховище. У подальшому вказаним умислом ОСОБА_8 поділився з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і запропонував останнім взяти участь у вчиненні протиправних дій, на що останні безумовно погодилися, таким чином досягнувши спільної злочинної змови. У подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було розроблено спільний злочинний план, розподілено злочинні ролі між учасниками протиправної змови, а також обумовлено спосіб вчинення злочинів та визначено об`єкти вчинення злочинів, а саме: магазини, офісні приміщення та фінансові установи, де можуть зберігатися значні суми готівкових грошових коштів.
Так, реалізуючи раніше розроблений план, діючи в межах єдиного злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив, 09.06.2019 ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 незаконно проникли до розташованого на другому поверсі орендованого ФОП « ОСОБА_11 » та ФОП « ОСОБА_12 » приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 та вчинили таємне викрадення чужого майна - грошових коштів у розмірі 1 200 000 грн., що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинили матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того, реалізуючи раніше розроблений план, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи в межах єдиного злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 21.06.2019 незаконно проникли до приміщення відділення ФК «Ваша готівочка», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 89-а, а ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , де виявивши в сейфі грошові кошти в розмірі 9093 грн., які належить ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», протиправно таємно заволоділи ними, чим спричинив матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того, реалізуючи раніше розроблений план, діючи в межах єдиного злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 26.06.2019 незаконно проникли всередину приміщення відділення №1 «Нова пошта», що за адресою: м. Житомир, вул. Гранітна, 16, де виявивши в сейфі грошові кошти в розмірі 354 719 грн. 40 коп., що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тому відповідно до п.З Примітки до ст. 185 КК України є великим розміром, які належить філії №14 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС», протиправно таємно заволоділи ними, чим спричинили матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 11.07.2019 незаконно проникли всередину приміщення магазину «Меркурій», що за адресою: м.Житомир, вул. Героїв Пожежних, 70, де виявивши в сейфі грошові кошти в розмірі 3000 грн. та мобільний телефон марки Ірhоnе 7 ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3000 грн., які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_13 , протиправно таємно заволоділи ними, чим спричинили матеріальної шкоди останньому на загальну суму 6000 грн.
Крім того, реалізуючи раніше розроблений план, діючи в межах єдиного злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 16.07.2019 зупинилися поблизу будинку №1 по вул. Б.Тена в м. Житомирі. Встановивши, що поблизу відсутні сторонні особи, а тому злочинні дії можуть залишитися непоміченими, з автомобіля вийшов ОСОБА_9 та пішов до офісного приміщення магазину, що за адресою: м. Житомир, вул. Б.Тена, 1, а ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , залишилися спостерігати за навколишньою обстановкою. У подальшому, з метою доведення свого злочину до кінця, ОСОБА_9 проник на огороджену територію, яка знаходиться навколо офісного приміщення за вищевказаною адресою та застосовуючи заздалегідь підготовлений предмет почав вживати заходи направлені на пошкодження дверей з метою проникнення всередину приміщення. Однак довести до кінці спільний злочинний умисел ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не змогли з обставин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками правоохоронних органів, при цьому не вчинивши всіх дій, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця.
Слідчим за погодженням прокурора у кримінальному провадженні відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, 16.08.2019 ОСОБА_8 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст.185, ч.4 ст.185, ч.З ст.15 ч.З ст.185 КК України та 28.08.2019 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.З ст.185, ч.4 ст.185, ч.З ст.15 ч.З ст.185, ч. 5 ст. 185 КК України.
Корольовським районним судом м. Житомира 17.08.2019 підозрюваному ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном 60 діб, тобто до 15.10.2019 із можливістю внесення застави.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 10 жовтня 2019 року клопотання слідчого задоволено та продовжено строк застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2019 року включно. Визначено розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України в сумі 370000 гривень. У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_8 , 01.11.1978 покладені відповідні обов`язки
Слідчий суддя обгрунтував своє рішення тим, що зазначені у клопотанні слідчого обставини свідчать про те, що встановлені під час досудового розслідування ризики не зменшились, підозрюваним та захисником не надано доказів про зменшення або відсутність ризиків, зазначених стороною обвинувачення. Зважаючи на обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно здійснити під час досудового розслідування, продовження тримання ОСОБА_8 під вартою є виправданим.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Визначити мінімальний розмір застави, передбачений приписами КПК України (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян) у випадку залишення запобіжного заходу без змін. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки постановлена з порушенням вимог КПК України. Вказує, що з клопотання про продовження строку запобіжного заходу прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Така обставина не була врахована слідчим при прийнятті оскаржуваної ухвали, а також не було враховано, що в клопотанні слідчого відсутні як детальне обгрунтування ризиків, що залишаються так і їх аналіз, відсутнє взагалі обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних Вказує, що ОСОБА_14 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення. Разом з тим сама по собі тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення не може слугувати єдиним обгрунтуванням для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже це нівелює вимогу про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні. Крім того, стверджує, що обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування є надуманими, оскільки за два місяці тримання під вартою за участі підозрюваного ОСОБА_15 не було вчинено жодної процесуальної дії, а перелік «значної кількості слідчих дій», зазначений в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу свідчить про необгрунтвоаність підозри. Також на думку сторони захисту слідчим суддею застосований непомірний для підозрюваного розмір застави - 370000 грн. - оскільки підозрюваний не має останнім часом постійного місця роботи, проте слідчим суддею не була врахована ця обставина.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно ж ч. 5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих йому злочині , тобто ймовірна причетність останнього до даного злочину, підтверджується матеріалами кримінального провадження наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема, дослідженими в ході розгляду даного клопотання доказами слідчим суддею.

Як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч. 5 ст. 185 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до правопорушень тяжкого та особливо тяжкого ступеню тяжкості та за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Так ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Підозрюваний не працевлаштований, єдиним джерелом заробітку та забезпечення своїх соціальних та побутових потреб є вчинення кримінальних правопорушень, після отримання відомостей щодо змісту показань свідків та потерпілих, може здійснювати на них незаконний вплив у цьому ж провадженні. На даний час не встановлено усі обставини вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і ОСОБА_8 та місця знаходження речових доказів, а тому останній може вжити заходів щодо знищення інформації, приховування чи спотворення речей, які мають значення у провадженні, а саме тих, які не були виявлені у нього під час проведення обшуків та вилучені у нього речові докази. Також у ході досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_8 є одним із основних учасників злочинної групи осіб, які причетні до вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів на території м.Житомира, до вчинення даних злочинів останній та його спільники готувались заздалегідь та ретельно вживали заходів до конспірації, а тому не виключено, що слідством не встановлено детальні обставини вчинення усіх протиправних злочинних дій останніх, в тому числі і ОСОБА_8 . Також не встановлені місця знаходження усіх речових доказів, а у разі обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може знищити, переховати речові докази, що не встановлені органом досудового розслідування, а тому враховуючи тяжкість покарання існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій.

Крім того, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшились та не перестали існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та те, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не можливо у зв`язку з призначенням у провадженні ряду судових експертиз, які відносяться до категорії експертиз особливої складності та на даний момент не виконані. Таким чином, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно продовжити дію застосованого раніше до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та належному виконанню підозрюваних своїх процесуальних обов`язків. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того враховуючи складність даного кримінального провадження, значну кількість слідчих дій, які необхідно провести, завершити досудове розслідування до вказаної дати не представилося за можливе, у зв`язку з чим строки досудового розслідування було продовжено ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.10.2019р. до чотирьох місяців, тобто до 16.12.2019 року.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також знищити, переховати речові докази, що не встановлені органом досудового розслідування

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий та прокурор не довели належним чином слідчому судді наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними та не грунтуються на матеріалах провадження.

Також є безпідставними враховуючи підозру ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів в особливо великих розмірах, доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим суддею застосований непомірний для підозрюваного розмір застави - 370000 грн. мотивуючи тим, що підозрюваний не має останнім часом постійного місця роботи.

З огляду на наведені вище обставини, не спростовують висновків суду також і посилання сторони захисту на практику Європейського суду з прав людини, оскільки таке обмеження в правах підозрюваного вбачається цілком обгрунтованим.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні та можливості його продовження.

За таких обставин, підстави до скасування чи зміни оскаржуваної ухвали слідчого судді про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 10 жовтня 2019 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: