Справа № 461/638/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/677/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки.
Інспектор Галицького РС Львівського МВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_10 звернулася до суду з поданням, в якому просила скасувати іспитовий строк засудженому, покликаючись на те, що останній не з`являвся на планові реєстрації до Галицького РС Львівського МВ з питань пробації та не надав жодних підтверджуючих документів щодо поважності причин таких неявок, хоча викликався до інспекції належним чином. Крім того, зазначала, що за період іспитового терміну засудженого було неодноразово піддано адміністративному стягненню, що свідчить про те, що ОСОБА_7 свідомо ухиляється від покладених на нього судом обов`язків та про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2018 року випробувальний термін щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано та направлено засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2015 року у виді трьох років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2018 року захисник засудженого адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання старшого інспектора Галицького РС Львівського МВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_10 про скасування ОСОБА_7 випробувального строку та направлення його для відбуття покарання, призначеного Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за вироком від 16.07.2015 року.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_9 зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а висновки, викладені у судовому рішенні не відповідають матеріалам справи. Судом при розгляді подання не враховано статті 5 та 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У першу чергу, не забезпечено право на справедливий та неупереджений суд, а незаконне ув`язнення порушило право особи на свободу.
Крім цього, адвокат зазначила, що на момент постановлення ухвали Галицького районного суду м. Львова закінчився дворічний іспитовий строк, встановлений ОСОБА_7 згідно вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, а відповідне подання до суду вперше надійшло тільки 30.01.2018 року і було зареєстровано за № 2856.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України не виконує покладені на нього обов`язки і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому суд у кожному випадку невиконання засудженим покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків повинен з`ясувати причини їх невиконання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, скасовуючи ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду, і направляючи його в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі, визнав, що ОСОБА_7 не виконує покладені на нього судом обов`язки, зокрема, не з`являється на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації з визначеною періодичністю, не повідомляє орган пробації про зміну місця проживання та не надав суду належних доказів, які б свідчили про поважні причини невиконання таких обов`язків, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що згадані обставини є достатнім обґрунтуванням такого висновку та судом першої інстанції з`ясовані дійсні причини і мотиви поведінки самого засудженого та його доводів з цього питання.

Як убачається з матеріалів подання, засуджений ОСОБА_7 з 27.08.2015 року перебуває на обліку в Галицькому РС Львівського МВ з питань пробації згідно вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2015 року, яким його засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбуття покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Як убачається з матеріалів справи у поданні органу виконання покарання і в ухвалі суду першої інстанції зазначається про систематичне невиконання засудженим покладених на нього судом згідно ст. 76 КК України обов`язків.

Так, з матеріалів особової справи ОСОБА_7 вбачається, що він був ознайомлений з порядком виконання обов`язків, покладених на нього судом, що стверджується відповідними розписками (а.с. 10, 54 особової справи).

Також засуджений ОСОБА_7 6 лютого 2017 року та 3 квітня 2017 року не з`явився на планову реєстрацію, у зв`язку з чим було винесено письмове попередження про направлення матеріалів до суду для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням (а.с. 113 особової справи). Крім того, засуджений ОСОБА_7 неодноразово викликався до Галицького РС Львівського МВ з питань пробації, а саме на 7 квітня 2017 року та 14 квітня 2017 року (а.с. 115, 117 особової справи), однак у встановлені дні не з`являвся та не надав жодних підтверджуючих документів про поважну причину неявки.

Ці обставини не заперечував і сам засуджений, який у письмових поясненнях підтвердив факти неявки до органу пробації, зазначивши, що не з`явився до органу пробації з причин перебування за межами м. Львова, а також вказавши, що офіційно працевлаштований та виконує покладені на нього обов`язки, а нових правопорушень не вчиняє (а.с 52, 57, 99, 112 особової справи).

Між тим, наявними у матеріалах особової справи рапортами уповноважених осіб Галицького ВП ГУ НП у Львівській області стверджується той факт, що засуджений за адресою місця свого проживання не перебуває, що унеможливлює проведення з ним профілактичних робіт, а проведеними розшуковими заходами також не виявилося можливим встановити місце знаходження засудженого, що свідчить про ігнорування засудженим своїх обов`язків за вироком суду.

Крім того, за період іспитового строку засуджений ОСОБА_7 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень. Так, постановою інспектора Галицького ВП м. Львова ГУ НП у Львівській області від 3.10.2016 року ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП, постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 21.03.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

11.10.2016 року, 07.02.2017 року щодо ОСОБА_7 було винесено застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, повторно проведено бесіду профілактичного характеру, під час якої засудженому роз`яснено правові наслідки невиконання обов`язків, покладених судом, порушення правил порядку вчинення нового злочину (а.с. 100, 113 особової справи).

Згідно ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку у відповідності до вимог ч.2 ст. 78 КК України про систематичне невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без поважних причин та про систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала районного суду є законною, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 - необґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2018 року залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 відмовити.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4