ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/326/17 Номер провадження 11-кп/814/840/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000573 від 30.10.2016, відносно обвинуваченого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.04.2019 року
за участю:
прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнений від відбування основного та додаткового покарання.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 29 жовтня 2016 року о 12 годині 10 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом контейнеровозом, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався на ділянці з одностороннім рухом на 152 км. + 951 м автошляху Київ-Харків-Довжанський Пирятинського району Полтавської області з боку м. Київ в напрямку м. Харків. Наблизившись до повороту ліворуч, виїзду на проїзну частину, водій ОСОБА_6 проявив неуважність перед поворотом, не переконавшись у безпеці маневру, що він буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу транспортним засобам, які рухалися по автодорозі Київ-Харків-Довжанський та виїхав на смугу руху водія автомобіля Volvo ХС 60, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в напрямку м. Київ, чим створив небезпеку для його руху та допустив з ним зіткнення, порушивши тим самим вимоги п. 10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до п.10.1 яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.4. перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехресті, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, водій та пасажир автомобіля Volvo ХС 60, державний номерний знак НОМЕР_3 , отримали тілесні ушкодження, а саме: водій ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку легкого ступеню та локальним САК, підвивиху другого шийного хребця, забою поперекового відділу хребта, саден передплічь та правого колінного і лівого кульшового суглобів, що утворилися при ударі об тупі тверді предмети деталі салону автомобіля при ДТП в якості водія при зіткненні з важковаговиком, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 082 від 09.12.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості та лінійним переломом правої скроневої кістки з переходом на основу черепу і двобічною оториноліквореєю, субарахноїдальним крововиливом, пневмоцефалією з супровідними синдромами, закритого скалкового перелому середньої третини обох кісток лівого передпліччя, забою правого кульшового суглобу з переломом суглобної поверхні правої вертлюгової впадини, підвивиху в сегменті 1-2-го шийних хребців, гострого правобічного після травматичного перфоративного середнього отиту з двобічно змішаною приглухуватістю, гематом та саден обличчя, забою серця, що утворилися при ударі об тупі тверді предмети деталі салону легкового автомобіля при ДТП в якості пасажира легковика при зіткнення з важковаговиком, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 083 від 09.12.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 139 від 23.03.2017 року, в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом контейнеровозом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимог п. 10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди і останній мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем Volvo ХС 60, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом виконання ним вимог п.10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів правил.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, виключивши з нього вказівку про звільнення ОСОБА_6 від відбування основного та додаткового покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році». В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
При цьому вказують, що ухвалюючи вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії, суд неповністю з`ясував обставини справи і особу винного. Вважають, що саме застосування судом ЗУ «Про амністію у 2016 році» є незаконним, оскільки на час виконання Закону справа ще не була розглянута, а заява про застосування амністії подана ОСОБА_6 лише у квітні 2019 року, тобто з порушенням строку її подання. Зазначають, що суд не зазначив із яких мотивів виходив при звільненні ОСОБА_6 від додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортним засобом на 2 роки, оскільки матеріалами провадження встановлено велику суспільну небезпечність ОСОБА_6 для учасників дорожнього руху.
Позиція інших учасників провадження
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися надавши суду заяви про розгляд провадження без їх участі.

Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 підтримав апеляційні скарги потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційних скарг потерпілих.

Прокурор ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційних скарг потерпілих.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та призначення йому апелянтами не оспорюються.

Переглядаючи вирок суду, в межах доводів апелянтів щодо неправильного звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання, колегія суддів не знайшла підстав для їх задоволення, виходячи з такого.

Як вбачається зі змісту вироку та не оспорюється апелянтами ОСОБА_6 підпадає під дію п. «в » статті 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Водночас, твердження апелянтів про те, що до ОСОБА_6 неправомірно застосовано положення ЗУ «Про амністію у 2016 році», в зв`язку із тим, що на час ухвалення вироку закінчився визначений цим законом трьох місячний строк його виконання, є неспроможними.

За змістом пункту «г» ст.10 ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд за клопотанням особи, її захисника чи законного представника застосовує цей Закон щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили .

Згідно ст. 13 «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст.15 «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом.

За цих обставин, ОСОБА_6 мав право заявити клопотання про застосування до нього амністії в любий момент до набрання вироком суду щодо нього законної сили .
Водночас суд встановивши, що ОСОБА_6 вчинив злочин до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» й підпадає під дію ст.1 цього Закону - був зобов`язаний застосувати до нього положення цього Закону.
За таких обставин, посилання апелянтів на нібито безпідставне застосування судом амністії після закінчення строків, встановлених ст.18 ЗУ «Про амністію у 2016 році» є безпідставним.
Безпідставними є й апеляційні вимоги апелянтів щодо зміни вироку суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування основного та додаткового покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Так, згідно частини четвертої ст.420 КПК України у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

Тобто, за змістом кримінального процесуального закону, неправильне звільнення від відбування покарання не можна виправити шляхом зміни вироку суду першої інстанції.

Проте, апеляційні скарги не містять вимоги щодо скасування вироку суду й ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.

Таким чином переглядаючи вирок в межах апеляційних скарг, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості змінити чи скасувати вирок суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З огляду на вище наведене, апеляційні вимоги про зміну вироку суду не підлягають задоволенню.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.04.2019 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4