Єдиний унікальний номер 341/1556/19
Номер провадження 1-кс/341/384/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

05 вересня 2019 року м. Галич

Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області внесене в кримінальному провадженні №0000283 від 04.09.2019 року, клопотання старшого слідчого СВ Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця,громадянина України, з незакінченою середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого,невійськовозобовязаного,

судимого: 04.12.1989 Івано-Франківським міським судом за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118 КК УРСР до 7 років позбавлення волі, звільненого 04.09.1996 по відбуттю строку покарання; 02.02.1999 Івано-Франківським міським судом за ч. 3 ст. 140 КК України у редакції 1960 року до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 07.11.2000 по відбуттю строку покарання; 03.07.2002 Коломийським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого умовно-достроково 26.03.2004 із невідбутим строком 10 місяців; 06.07.2010 Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 307 КК України; 13.06.2012 Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, звільненого умовно-достроково 18.01.2016 на невідбутий строк 2 роки 11 місяців 2 дні, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,

- який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся в суд із зазначеним клопотанням.

Матеріалами клопотання зазначається, що слідчим відділенням Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000283 від 04.09.2019 про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення різного роду кримінальних правопорушень, востаннє, 13.06.2012 Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, звільнившись 18.01.2016 з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період непогашеної судимості вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, на початку вересня 2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , будучи обуреними діями жителя м. Галич Івано-Франківської області ОСОБА_8 , якому раніше допомагали з митним переоформленням автомобіля марки «Фольксваген Тоуран», реєстраційний № НОМЕР_1 і який внаслідок неналежного виконання ними своєї частини усної домовленості, вимагав у них повернення грошових коштів, вирішили незаконно заволодіти транспортним засобом ОСОБА_8 .

Для приведення свого злочинного наміру до виконання 03.09.2019 близько 18 години 40 хвилин ОСОБА_5 за попередньою домовленістю зі своїм знайомим ОСОБА_7 , будучи об`єднаними, як співвиконавці, єдиним злочинним умислом на незаконне заволодіння автомобілем марки «Фольксваген Тоуран», реєстраційний № НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , за домовленістю з останнім приїхали у м. Галич Івано-Франківської області, щоб нібито вирішити з ним виниклі непорозуміння.

Зустрівшись у м. Галич Івано-Франківської області з ОСОБА_8 , який прибув на зустріч на автомобілі марки «Фольксваген Тоуран», реєстраційний № НОМЕР_1 , на якому на той час був встановлений наданий йому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 після короткої розмови між собою, вирішили поїхати на вказаному транспортному засобі у с. Комарів Галицького району.

По дорозі до вказаного населеного пункту, між селами Крилос та Комарів Галицького району, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій спільний з ОСОБА_7 злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, під приводом необхідності справити свої фізіологічні потреби наказав ОСОБА_8 , який керував вказаним вище автомобілем, зупинитись.

ОСОБА_8 виконав вимогу свого знайомого, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийшли з салону автомобіля і, продовжуючи свої спільні злочинні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою у групі осіб та з умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 , відповідно до розподілу ролей, підійшов до ОСОБА_8 , який знаходився у автомобілі на місці водія, та із застосуванням фізичної сили витягнув його з салону і умисно наніс йому два удари кулаком правої руки у ліве вухо, у результаті чого спричинив йому фізичний біль.

У цей час до протиправних дій ОСОБА_5 активно приєднався ОСОБА_7 , який підійшов до ОСОБА_8 ззаду і також наніс йому один удар кулаком правої руки у праве вухо, також спричинивши останньому фізичний біль. Після цього ОСОБА_5 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, наказав ОСОБА_8 пересісти на переднє сидіння пасажира і коли той, будучи наляканий поведінкою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і усвідомлюючи їхню перевагу у фізичній силі, підкорився вимозі нападників та сів на переднє сидіння пасажира, ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_7 на заднє сидіння і всі разом продовжили рух у напрямку с. Комарів Галицького району.

У подальшому ОСОБА_5 , маючи можливість розпоряджатись вказаним вище транспортним засобом, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернулись у м. Галич Івано-Франківської області та зупинились на площі Волі, біля приміщення адміністративної будівлі Галицької районної державної адміністрації. Там ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , продовжуючи свої спільні злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, погрожуючи ОСОБА_8 застосуванням фізичного насильства, наказали йому забрати свої особисті речі та вийти з автомобіля. Будучи переляканим та побоюючись висловлених погроз, ОСОБА_8 зібрав свої речі та вимушено покинув транспортний засіб, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , заволодівши таким чином автомобілем марки «Фольксваген Тоуран», реєстраційний № НОМЕР_1 , направились ним у м. Івано-Франківськ, де й були зупинені працівниками патрульної поліції, які вилучили у них вказаний транспортний засіб.

3 вересня 2019 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Будучи допитаним як підозрюваний, ОСОБА_5 своєї вини у вчиненому злочині не визнав та категорично відмовився давати будь-які покази стосовно інкримінованого йому діяння.

Однак, незважаючи на це, вина ОСОБА_5 у вчиненому доведена протоколом огляду місця події, показами потерпілого ОСОБА_8 , вилученими речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження, здобутими під час досудового розслідування.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

За вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої і згідно ст. 12 КК України вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких.

У ході досудового розслідування установлено, що у минулому ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі і проти власності і 26.01.2016 умовно достроково звільнився з місць позбавлення волі з невідбутим строком 2 роки 11 місяців 2 дні.

Однак незважаючи на це, ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши у період непогашеної судимості новий умисний тяжкий злочин. Тим самим він ще раз наглядно продемонстрував, що не має жодного наміру ставати на шлях виправлення, що свідчить про його цілеспрямованість на продовження злочинної діяльності та наявність такого ризику як вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, є підстави ввжажати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може негативно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, який боячись розправи над собою зі сторони підозрюваного, виявив бажання змінити свої первинні покази.

Також ОСОБА_5 може негативно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільи є добре знайомим з усіма учасниками кримінального провадження та взагалі не давав будь-яких показів по суті повідомленої йому підозри, відмовившись від давання показань.

При обранні іншої міри запобіжного заходу, не пов`язаної з позбавленням волі, у правоохоронних органів Галицького району Івано-Франківської області не буде можливості постійно контролювати дотримання підозрюваним покладених на нього судом обов`язків, оскільки він зареєстрований та проживає у м. Івано-Франківськ.

Крім цього, перебуваючи на волі, підозрюваний може знишити чи спотворити премет свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке разом із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 було надане ним потерпілому, оскільки після вчинення даного злочину він скрився з місця події та сховав у невстановленому слідством місці даний предмет, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і категорично відмовляється вказати це місце та добровільно видати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для проведення експертного дослідження, що свідчить про перешкоджання підозрюваним здійсненню кримінального провадження.

Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення нового тяжкого злочину, незважаючи на його сімейний стан та наявність постійного місця проживання, буде переховуватися від слідства та суду, з метою умалення своєї участі у вчиненні кримінального правопорушення буде незаконно впливати на потерпілого та свідків, може вчинити нове кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 під час незаконного заволодіння транспортним засобом спочатку застосував до потерпілого фізичне насильство, а у подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, для досягнення кінцевої мети свого умислу на вчинення погрожував потерпілому застосуванням такого насильства і тому при застосуванні щодо підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить суд не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили про його задоволення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може негативно впливати на потерпілого, свідків з якими добре знайомий. Окрім того при обранні іншої міри запобіжного заходу, не пов`язаної з позбавленням волі, у правоохоронних органів Галицького району Івано-Франківської області не буде можливості постійно контролювати дотримання підозрюваним покладених на нього судом обов`язків, оскільки він зареєстрований та проживає у м. Івано-Франківськ. Також може знишити чи спотворити премет свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке разом із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 було сховане у невстановленому слідством місці і яке має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і відмовляється видати їх, що свідчить про перешкоджання підозрюваним здійсненню кримінального провадження.

Перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину, буде переховуватися від слідства та суду, а може вчинити нове кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім того належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а вчинив новий корисливий злочин, що свідчить про його цілеспрямованість на продовження злочинної діяльності.

Тому просили клопотання задоволити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе не визнав. Вважає,що це все є непорозуміння. Зазначив що з потерпілим вони були знайомі і останній добровільно надав йому автомобіль і попросив його продати його оскільки у нього немає коштів. Щодо обрання йому запобіжного заходу просить відмовити. Запевнив що буде зявлятися на вимогу як слідчого так прокурора та суду. Окрім того він проживає з матірю вік якої понад 80 років.

Захисник підозрюваного просив відмовити в такому клопотанні мотивуючи тим ,що підозра є необгрунтованою. Власником автомобіля є ОСОБА_9 а не особа яка звернулася в поліцію із заявою.Вразі задоволення клопотання вважає,що до ОСОБА_10 слід застосувати заставу так як в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази про нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Згідно зі ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Дослідивши в судовому засіданні подане клопотання з доданими до нього документами в кримінальному провадженні №0000283 щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, слідчий суддя вважає, що є достатньо підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
П.5 ч.2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, вважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом. (ч.1 ст. 289 КПК України). Розмір застави у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
А тому слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід задовольнити без визначення застави.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; підозрюваний ОСОБА_5 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому порядку, а також, 26.01.2016 умовно достроково звільнився з місць позбавлення волі з невідбутим строком 2 роки 11 місяців 2 дні, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а вчинив новий корисливий злочин, ніде не працює, тобто не має засобів для існування, а також може переховуватися від слідства та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків. Окрім того ОСОБА_5 під час незаконного заволодіння транспортним засобом спочатку застосував до потерпілого фізичне насильство, а у подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, для досягнення кінцевої мети свого умислу на вчинення погрожував потерпілому застосуванням такого насильства, а відтак слідчий суддя вважає при застосуванні щодо підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не застосовувати заставу.

Виходячи із викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого 04.12.1989 Івано-Франківським міським судом за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118 КК УРСР до 7 років позбавлення волі, звільненого 04.09.1996 по відбуттю строку покарання; 02.02.1999 Івано-Франківським міським судом за ч. 3 ст. 140 КК України у редакції 1960 року до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 07.11.2000 по відбуттю строку покарання; 03.07.2002 Коломийським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого умовно-достроково 26.03.2004 із невідбутим строком 10 місяців; 06.07.2010 Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 307 КК України; 13.06.2012 Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, звільненого умовно-достроково 18.01.2016 на невідбутий строк 2 роки 11 місяців 2 дні, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, на строк шістдесят днів, терміном до 03 листопада 2019 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Управлінню виконання покарань № 12 УДПС в Івано-Франківській області та рахувати з часу його фактичного затримання 3 вересня 2019 року о 23 годині 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Галицький відділ Тисменицької місцевої прокуратури .

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 03 листопада 2019 року.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1