ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2050/19 Справа № 193/591/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року у задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_9 відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення тяжких злочинів, характеризується позитивно, залучався до праці, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайних зовнішній вигляд, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, працездатний, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, приймає активну участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні, добровільно за власним бажанням, без оплати праці працює днювальним у відділенні СПС №6, де проживає, за що був 3 рази заохочений правами начальника установи, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", "Підготовка до звільнення". Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів та листувань, цінує ці зв"язки. За вироком суду не має позову, виконавчі листи до установи не надходили, вину у скоєному злочині визнає.
Також, з матеріалів справи та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_7 має 14 стягнень. Вказані стягнення хоча і погашені в установленому законом порядку, але їх кількість і характер не вказують на виправлення засудженого. Отримане 02.01.2019 року заохочення у вигляді подяки порівняно із загальним обсягом стягнень та їх характером не дає підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року скасувати. Винести нову ухвалу, якою подання задовольнити та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що він став на шлях виправлення, має зразкову поведінку, сумлінне ставлення до праці, бере активну участь в житті установи і вважає, що став взірцем для інших засуджених.
Також зазначає, що не збирається повертатись до минулого життя, має стійкі соціальні зв`язки, нещодавно одружився, а суд першої інстанції не взяв до уваги його думку стосовно минулого життя і його бачення, що спричинило ухвалення хибного рішення.

Заслухавши суддю доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення даної апеляції, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, щодо апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як убачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання суду першої інстанції, суд, дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку.
Так, ОСОБА_7 у цій справі засуджений вироком 06 червня 2016 року Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.187 ч.3, ст.263 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до 07 років 02 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2015 року по 06 червня 2016 року. Вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року вирок від 06 червня 2016 року в частині призначеного покарання відмінити, вважати засудженим за ст.187 ч.3, ст.263 ч.1, ст.70 ч.1,3 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2015 року по 09 серпня 2016 року включно. В іншій частині вирок без змін.
Початок строку відбування покарання - 15.01.2015 року, кінець строку 20.12.2020 року.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з 19.01.2015 року.
Під час перебування у Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму утримання, мав 3 стягнення, заохочень не мав.
З 26.08.2016 року ОСОБА_7 відбував покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія № 122», за період відбування покарання характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму утримання, мав 11 стягнень, заохочень не мав.
З 07.10.2017 року ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія № 45».
Згідно з характеристикою, наданою установою виконання покарань, наявною у матеріалах справи, засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, залучався до праці, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайних зовнішній вигляд, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, працездатний, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, приймає активну участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні, добровільно за власним бажанням, без оплати праці працює днювальним у відділенні СПС №6, де проживає, за що був 3 рази заохочений правами начальника установи, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", "Підготовка до звільнення". Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів та листувань, цінує ці зв"язки. За вироком суду не має позову, виконавчі листи до установи не надходили, вину у скоєному злочині визнає.
Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 мав 14 стягнень, які хоча і погашені в установленому законом порядку, але їх кількість і характер дійсно не можуть свідчити про виправлення засудженого, оскільки при вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення висновок суду повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні даного подання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, тому що умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а отже суд обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2019 року, якою відмовлено у застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4