Справа № 524/6021/18
Провадження 1-кп/524/90/19
УХВАЛА

17.07.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внесеному при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово ухилявся від явки до суду. Відповідно до ст.. 12 КПК України злочин, передбачений ст. 289 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а поросив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зобов`язувався надалі в судові засідання з`являтись вчасно.

Вивчивши клопотання прокурора, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Обвинувачений знаходячись на свободі, під час розгляду вищевказаного кримінального провадження вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, за яким йому повідомлено про підозру 27.03.2019 року, та передано до суду. Отже, обвинувачений достовірно знаючи про перебування кримінального провадження в суді та належним чином повідомлений судом про час судового розгляду, шляхом вручення судових повісток на виклики не з`являвся, неодноразово застосовувався привід, який не виконувався у зв`язку з неможливістю встановити місце знаходження та відсутністю за місцем проживання обвинуваченого, не повідомляв суд про зміну місця проживання, що потягнуло неодноразове відкладення розгляду проваджнення, а саме 8 (вісім) відкладень судових засідань що призвело до затягування розгляду по справі, з місця проживання зник. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе Таким чином, судом встановлено факт наявного ризику переховування обвинуваченого від суду. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено, тому суд вважає що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки. З метою повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, подальшої доставки обвинуваченої до судового засідання, запобіганню перешкоджанню розгляду кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення, міру запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 обрати у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Згідно з ст. 183 ч.3 КПК України слідчий суддя , суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави , достатньої для забезпечення виконання підозрюваним , обвинуваченим обов`язків , передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 ч.4 КПК України зазначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У ч. 5 ст. 182 КПК України зазначено , що розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Враховуючи встановлені обставини та приймаючи до уваги матеріальний і сімейний стан ОСОБА_4 та ризики передбачені ст. 177 КПК України, суд визначає заставу у виді п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 100350,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, до 14 вересня 2019 року включно.
Визначити суму застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 100350,00 грн.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач ТУДСА України в Полтавській області, р/р №5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО:820172, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавської установи виконання покарань Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23).

Після отримання та перевірки протягом одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23) негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово старшого слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури та головуючого суддю Автозаводського районного суду м. Кременчука.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців наступні обов`язки, що передбаченіст.194 КПК України:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не відлучатися із м. Кременчука Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 : якщо він будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки або якщо порушить покладені на нього даною ухвалою суду обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Виконання ухвали суду покласти на Кременчуцький ВП ГУНП в Полтавській області.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1