Дата документу 13.09.2019
Справа № 501/1730/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

захисників адвокатів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області кримінальні провадження №0000794 від 19 червня 2017 року, №0003072 від 06 червня 2017 року та №0002147 від 17 серпня 2016 року відносно:

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Іллічівська (м. Чорноморська) Одеської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше на судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.289 КК України,
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Іллічівська (м. Чорноморська) Одеської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше на судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.286, ч.4 ст.187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
06 вересня 2016 року, приблизно о 18 год. 30 хв., в світлий час доби, водій ОСОБА_22 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в напрямку с. Санжийка.

В цей же час, в зустрічному напрямку по своїй смузі рухався технічно справний автомобіль марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_23

Рухаючись у вказаному напрямку в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_22 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дотримуючись безпечної швидкості, допустив виїзд транспортного засобу на зустрічну смугу руху, та допустив зіткнення лівою боковою передньою кутовою частиною з лівою боковою середньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos» номерний знак НОМЕР_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_22 порушив вимоги пп. 10.1, 11.3, 12.3 та 13.3 «Правил дорожнього руху України», якими передбачено:

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

п. 11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому води зустрічного напрямку мають перевагу».

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_23 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім того, 03 травня 2017 року, приблизно о 16 год. 11 хв., ОСОБА_15 , перебуваючи в салоні автомобіля «Porsche Cayenne», номерний знак НОМЕР_3 , який на то час знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 22-А, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав поліетиленовий пакет білого кольору, в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 33 900 доларів США, що належать ОСОБА_17 .

Після того, як ОСОБА_15 заволодів поліетиленовим пакетом з грошовими кошти в розмірі 33900,00 доларів США, він скористався послугами таксі «Бонд», на якому направився в м. Чорноморськ Одеської області.

З метою уникнення від переслідування правоохоронними органами, ОСОБА_15 вирішив зняти в оренду квартиру за допомогою Інтернет ресурсів на сайті «OLX», підшукав квартиру в м. Чорноморськ Одеської області, яку надавав в оренду ОСОБА_21 .

Узгодивши умови оренди, ОСОБА_15 , приблизно о 18 год. 00 хв., прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де його очікував ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які в свою чергу виконуючи умови договору оренди житла, представили ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_21 для огляду.

В послідуючому ОСОБА_15 , після того як, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , надали йому в оренду житло, запропонував останнім вжити з ним алкогольні напої в ході чого розповів, що на території м. Одеси вчинив злочин пов`язаний з заволодінням великої суми грошових коштів та в теперішній час переховується.

Далі, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 зацікавились отриманою від ОСОБА_15 інформацією та у цей час у них раптово виник злочинний намір на відкрите заволодіння грошовими коштами які перебували у володінні ОСОБА_15 , з метою особистої наживи, при цьому визначили зазначені кошти предметом свого злочинного посягання.

З вказаною злочинною метою ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вирішили покинути квартиру, яку орендував ОСОБА_15 , з метою розроблення плану нападу на останнього та реалізації свого злочинного умислу.

Після чого, в нічний час 03 травня 2017 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_21 разом та за попередньою змовою з ОСОБА_22 , діючи згідно заздалегідь спланованому плану, умисно, з корисливих мотивів, маючі при собі заздалегідь заготовлені знаряддя для вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, повернулись до квартири АДРЕСА_5 , де перебував ОСОБА_15 , з яким нападники продовжили вживати алкогольні напої.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_21 разом з ОСОБА_24 , очікуючи найбільш зручного моменту, а саме коли ОСОБА_15 вийде до вбиральні, розподілили свої злочинні ролі та, дочекавшись того, як останній повернеться до кімнати в якій вони знаходилися, зненацька напали на нього, застосувавши насилля небезпечне для життя та здоров`я останнього, яке виразилось у розпорошенні ОСОБА_21 газового балону «ТЕРЕН-4» в обличчя ОСОБА_15 , від якого останній втратив змогу орієнтуватись в просторі, та в цей час ОСОБА_22 почав погрожувати потерпілому предметом схожим на пістолет, примушуючи ОСОБА_15 , передати грошові кошти які знаходились при ньому, на що останній сприймаючи дії ОСОБА_21 та ОСОБА_24 , як реальну загрозу для життя та здоров`я, передав останнім портфель, в якому знаходились викрадені раніше грошові кошти в сумі 33900,00 доларів США. Далі ОСОБА_21 та ОСОБА_24 почали витрушувати портфель, доставши з нього грошові кошти в сумі 23900,00 доларів США, що станом на 03 травня 2017 року згідно курсу НБУ становити 634784,00 гривень.

Заволодівши вказаною сумою грошових коштів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 примусили ОСОБА_15 покинути квартиру. Після того, як ОСОБА_15 вийшов з квартири, ОСОБА_21 зачинив її та разом з ОСОБА_24 , з місця злочину зникли, залишивши ОСОБА_15 поряд з буд. АДРЕСА_3 .

Своїми злочинними діями ОСОБА_21 , разом та за попередньою змовою з ОСОБА_24 , заволоділи грошовими коштами у розмірі 23900,00 доларів США, що станом на 03 травня 2017 року, згідно курсу НБУ, становити 634784,00 грн, які перебували у ОСОБА_15 , чим завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_17 .

Крім того, ОСОБА_21 18 червня 2017 року, приблизно 22 годин 00 хвилин, знаходячись біля будинку №21 по вул. Віталія Шума, м. Чорноморськ, Одеської області, умисно, з метою заволодіння чужим майном, незаконно шляхом підбору ключа замка двері проник до автомобілю марки «Daewoo Nubira», сірого кольору, 2003 року випуску, універсал, номерний знак НОМЕР_4 , який належить відповідно до свідоцтва серія НОМЕР_5 на праві приватної власності ОСОБА_16 . Потім, знайшовши у салоні ключ запалювання, ОСОБА_21 завів двигун та відігнав автомобіль до гаражу, який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, гаражний кооператив «Прибой», гараж № НОМЕР_6 , яким він користується тривалий час, в результаті чого, своїми умисними діями, заподіяв ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 72100,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_21 щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_16 показав суду, що 18 червня 2017 року, приблизно о 22 годині, знаходячись біля будинку №21 по вул. Віталія Шума у м. Чорноморську, побачив припаркований автомобіль «Daewoo Nubira», помилково сприйняв його за автомобіль свого знайомого та вирішив пожартувати над ним. Автомобіль не був закритий, а в салоні виявив ключ запалювання. Він відігнав автомобіль до свого гаражу, намагаючись подалі повернути автомобіль приятелю, але поліцією було виявлено автомобіль у нього та він дізнався, що це автомобіль в дійсності належить ОСОБА_16 . Призвіща приятеля не знає, місце проживання йому невідомо. Розкаюється у вчиненому.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_21 , щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_25 , вину не визнав та показав суду, що у березні 2017 року він розмістив в мережі Інтернет об`яву про здачу в оренду квартири АДРЕСА_5 . 03 травня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_26 , виказавши бажання орендувати квартиру. В той же день приблизно о 18 годин він разом з ОСОБА_27 зустрілися з ОСОБА_25 . Знаходячись в зазначеній квартирі він домовився з ОСОБА_25 про сдачу квартири на декілька днів за що отримав плату в розмірі 2500,00 грн. Він з ОСОБА_27 покинули квартиру та через деякий час йому зателефонував ОСОБА_25 та запропонував разом провести час, відпочити та поспілкуватися. Приблизно о 20 годині, він з ОСОБА_27 прибули до квартири де перебував ОСОБА_25 . Вони декілька годин спілкувалися на різні теми, вживали алкогольні напої. Під час спілкування вони повідомили ОСОБА_25 , що розробляють бізнес-проект щодо розташування двох об`єктів «авто-кава» у м. Чорноморську та підшукують інвестора. Подлегаєву сподобалась ідея та запронував їм отримати від нього кошти на реалізацію проекту. Він передав їм по 11200,00 доларів США, з умовою повернення коштів до кінця літа, про що він та Пашистий надали йому розсписки. З метою реалізації бізнес-проекту він частину коштів витратив на придбання мотоциклу вартістю 40000,00 грн. для забезпечення мобільного пересування під час забезпечення роботи об`єктів «авто-кава». Через декілька днів, коли закінчувався строк оренди, він зателефонував ОСОБА_25 , але той не відповідав. Запасними ключами відкрив двері квартири, але в квартирі не було, а ні ОСОБА_25 , а ні його речей. Протягом травня 2017 року вони з ОСОБА_27 обговорювали бізнес-проект, вивчали ринок послуг з виготовлення кави. На прикінці травня 2017 року працівники поліції вилучили у нього мотоцикл, провели безпідставий обшук квартири. Підтвердив, що в квартирі було вилучено у нього речі, зокрема: 500 доларів США, 7448 гривень, газовий балончик «ТЕРЕН». Газовий балончик зберігає для власного захисту. В день спілкування з ОСОБА_25 не мав при собі газового балончику. Після цього з ними зустрілися потерпілий ОСОБА_17 та його дядя, високопосадовець ГУНП в Одеській області, та шляхом психологічного тиску примусили їх підписати декілька розписок та договори позики, про нібито отримання від ОСОБА_28 крупних сум у доларах США. Погодившись, що кошти, які вони отримали від ОСОБА_25 в дійсності були викрадені у ОСОБА_28 , вони вирішили повернути ОСОБА_28 та передали йому 2000,00 доларів США, він передав додатково 26000,00грн., 380,00 доларів США, тощо. Крім того, напередодні розгляду клопотання про обрання їм запобіжного заходу, їх незаконно тримали всю нічь в кабінеті слідчого.

Обвинувачений ОСОБА_22 щодо інкримінованого йому обвинувачення у вчинненні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_23 , вину визнав в повному обсязі та показав суду, що 6 вересня 2016 року приблизно о 18 год. 30 хв., в світлий час доби, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в напрямку с. Санжийка. Під час руху він виїхав на зустрічну смугу руху по якій рухався на зустріч автомобіль марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_23 , з яким він допустив зіткнення. У вчиненому розкаюється.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_22 щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_25 вину не визнав та надав показання аналогічні показанням ОСОБА_29 . А також показав суду, що автомобіль «BMW», номерний знак НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) він придбав для мобільного пересування у ОСОБА_30 . Кошти в розмірі 11200,00 доларів США отримав від ОСОБА_25 на розвіток бізнесу.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_22 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, крім його показань, підтверджується дослідженими судом доказами:
поясненнями представник потерпілого ОСОБА_31 адвоката ОСОБА_14 , який підтвердив суду позицію потерпілого щодо відповідності відповідного обвинувального акту обставинам кримінального правопорушення, просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі;

витягом з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення (т.2,а.с.229);

протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 16 вересня 2016 року (т.2,а.с.230-235);

фототаблицями до протоколу огляду місця ДТП від 19 вересня 2016 року (т.2,а.с.236-239);

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (т.2,а.с.240, 241);

висновком експерта №326-А від 06 грудня 2016 року згідно якого рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «Chevrolet Aveo» номерний знак НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати змінювати напрямок та характер руху керованого автомобілю (т.2,а.с.243-249);

висновком експерта №324-А від 07 грудня 2016 року згідно якого у момент первинного контакту автомобіль «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , контактував лівою боковою передньою кутовою частиною з лівою боковою середньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 (т.3,а.с.1-8);

висновком експерта №325-А від 06 грудня 2016 року згідно якого рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «Daewoo Lanos» номерний знак НОМЕР_2 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати змінювати напрямок та характер руху керованого автомобілю (т.3,а.с.9-15);

висновком експерта №398 від 24 квітня 2017 року згідно якого у потерпілого ОСОБА_23 при госпіталізації 16 вересня 2016 року в Іллічівську басейнову лікарню на водному транспорті і наступному стаціонарному лікуванні з 18 вересня по 17 жовтня 2016 року в ортопедичному відділенні КЗТОР «Тернопільська університетська лікарня», за даними проведеного клінічного обстеження і апаратного (рентгенологічного, комп`ютерного томографічного) дослідження, були діагностовані відкритий перелом лівого наколінка і закритий внутрішньо-суглобовий перелом лівої п`яткової кістки та із зовнішніх ушкоджень описані рана ділянки лівого колінного суглоба, садно (в одному із записів - рана) лобової ділянки голови зліва, синець правого плеча, садна лівих плеча і передпліччя, садна ділянки грудної клітки справа, синець із забоєм м`яких тканин ділянки лівого гомілково-ступневого суглоба, садна лівої стопи. Виявлені у ОСОБА_23 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і, за цією ознакою, належать до середньої тяжкості - пп. 2.2.1 і 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (т.3,а.с.16-21).

Таким чином, ОСОБА_22 , будучи особою, що управляє транспортним засобом, порушившив правила безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, що спричинило заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_21 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, також підтверджується дослідженими судом доказами:
показаннями потерпілого ОСОБА_16 наданими суду, що автомобіль марки «Daewoo Nubira», номерний знак НОМЕР_4 , належить йому на праві приватної власності. Автомобіль увечорі 18 червня 2017 року був припаркований біля будинку №21 по вул. Віталія Шума у м. Чорноморську, а зранку виявили, що автомобіль викрадено. Автомобіль забезпечений сигналізацією, але не виключає, що вона могла не спрацювати. В салоні автомобіля знаходився запасний ключ запалювання;

витягом з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення від 19 червня 2017 року (т.3.а.с.38);

протоколом прийняття заяви від ОСОБА_16 про вчинене кримінальне правопорушення від 19 червня 2017 року (т.3.а.с.39-40);

поставовою від 21 червня 2017 року про визнання речовим доказом автомобіля «Daewoo Nubira2», номерний знак НОМЕР_4 , та повернення його власнику (т.3.а.с.41);

роспискою потерпілого ОСОБА_16 про отримання зазначеного автомобіля (т.3.а.с.42);

довідка про вартість автомобіля «Daewoo Nubira2» (т.3.а.с.47);

протоколоми огляду місця події від 19 червня 2017 року (т.3.а.с.54);

фототаблицями до протоколів огляду місця події (т.3.а.с.55-59).

Таким чином, ОСОБА_21 , своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, крім їх показань, підтверджується дослідженими судом доказами:
показаннями потерпілого ОСОБА_15 наданими суду, згідно яких 03 травня 2017 року він заволодів 33900,00 доларів США, які належали ОСОБА_17 , у якого неофіційно працював. В той же день, з метою переховування, він виїхав до м. Чорноморська для оренди квартири, яку виявив завдяки інтернету та по телефону домовився з ОСОБА_29 . Приблизно о 18 годин, він зустрівся з ОСОБА_29 в його квартирі та оплатив оренду за декілька днів в розмірі 2500,00 грн. З ОСОБА_29 був ОСОБА_27 . Далі вони разом в квартирі вживали алкогольні напої та під час спілкування, вони дізналися від нього, про крадіжку коштів. ОСОБА_29 та ОСОБА_27 пішли з квартири, але через деякий час повернулися та продовжили вживати алкогольні напої. Далі вони раптово напали на нього, при цьому ОСОБА_29 розпорошив йому в очі газовий балончик, від якого він на певний час втратив змогу орієнтуватись в просторі, промивши очі кефіром, зір став поступово повертатися, та побачив, що ОСОБА_22 погрожує предметом, схожим на пістолет, примушуючи передати грошові кошти які знаходились при ньому. Сприймаючи дії ОСОБА_29 та ОСОБА_27 , як реальну загрозу для життя та здоров`я, він передав їм портфель в якому знаходились кошти в розмірі 33900,00 доларів США. Вони витрусили кошти з портфелю, а його виштовхали з квартири. Пізніше він виявив, що в портфелі залишилась частина грошей в розмірі 10000,00 доларів США, які обвинувачені не помітили. Він вкраденими коштами до зустрічі з ОСОБА_29 та ОСОБА_27 не користувався, тому вони заволоділи 23900,00 доларів США. Показання ОСОБА_27 та ОСОБА_29 не відповідають дійсності, ніякий бізнес-проект з ними не обговорювався, кошти добровільно їм не передавав, ніякої розписки про отримання коштів від обвинувачених не отримував;

показаннями потерпілого ОСОБА_17 наданими суду, згідно яких ОСОБА_15 вкрав в нього 03 травня 2017 року 33900,00 доларів США. Під час досудового розслідування цього злочину, дізнавшись, що частину із зазначених грошей подалі вкрали ОСОБА_21 та ОСОБА_22 він запропонував їм добровільно повернути, на що останні погодились. З метою забезпечення виконання їх зобов`язань ОСОБА_29 та Пашистий надали декілька розписок, уклав договори позики. Реально коштів за даними розписками та договорами він не передавав. Подалі ОСОБА_21 та ОСОБА_22 повернули йому гроші на загальну суму 121619,34 грн;

витягом з ЄРДР від 06 червня 2017 року у кримінальному провадженні №0003072 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (т.3 а.с.66);

заявою потерпілого ОСОБА_15 від 06 червня 2017 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення (т.3 а.с.67);

протоколом огляду місця події від 03 травня 2017 року (т.3 а.с.72-74);

витягом з ЄРДР від 04 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002371 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України (т.3 а.с.75);

протоколом огляду місця події від 26 травня 2017 року, згідно якого вилучено у ОСОБА_21 2900,00 доларів США, мотоцикл марки «Honda», номер рами НОМЕР_9 , ключ з написом «Honda», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на мотоцикл (т.3.а.с.77-81);

протоколом огляду місця події від 26 травня 2017 року, згідно якого вилучено у ОСОБА_22 3900 доларів США, автомобіль марки «BMW», номерний знак НОМЕР_7 , три ключі, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «BMW», номерний знак НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) (т.3.а.с.86-88);

договором купівлі-продажу № 6254/17/000886 від 05 травня 2017 року, згідно якого ОСОБА_32 придбав мотоцикл «HONDA VTR 250» за 40000,00грн (т.3.а.с.97);

розпискою від 08 серпня 2017 року, згідно якої ОСОБА_33 отримав «BMW» номерний знак НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) (т.3,а.с.130);

технічним паспортом на автомобіль «BMW» номерний знак НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ), який належить ОСОБА_34 (т.3.а.с.132);

розпискою від 27 травня 2017 року, згідно якої ОСОБА_17 , прийняв від ОСОБА_21 та ОСОБА_22 2000,00 доларів США (т.3.а.с.176);

вироком Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2019 року, згідно якого ОСОБА_15 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за таємне викрадення у ОСОБА_35 03 травня 2017 року 33900,00 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент скоєння кримінального правопорушення становить 900415,52 грн (т.3,а.с.172-174);

ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2017 року, знято арешт з автомобіля марки «BMW», номерний знак НОМЕР_7 , три ключі, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «BMW», номерний знак НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) та повернуто власнику ОСОБА_34 (т.3 а.с.199)

Сторона захисту просила визнати недопустимими всі докази надані стороною обвинувачення з наступних підстав, а саме: у зв`язку з проведенням досудового розслідування неповноважним органом; проведення оглядів місць події без дотримання вимог ст.ст. 233, 234 КПК України; порушення порядку проведення впізнання потерпілим ОСОБА_15 обвинувачних по фотографіям.

Так, сторона захисту вважала, що Приморський ВП м. Одеси ГУНП України в Одеській області не мав повноважень проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0003072 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з тим, що злочин відбувся на території під юрисдикцією Чорноморського ВН Овідіопольського ВП ГУНП України в Одеській області.

Суд критично оцінює зазначену позицію сторони захисту, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що дійсно досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 218 КПК України), але дії органу досудового розслідування не суперечать вимогам КПК України, оскільки, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність (ч. 2 ст. 218 КПК України).

Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0003072 було внесено слідчим Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_36 на підставі заяви потерпілого ОСОБА_15 від 06 червня 2017 року.

Також постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 від 20 червня 2017 року ОСОБА_37 , який входив до групи прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002371 від 04 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України (щодо ОСОБА_25 ), виділені матеріали та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0003072 від 06 червня 2017 року та направлено Приморському ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для проведення досудового розслідування (т.3 а.с.21-23).

За вищезазначеним кримінальним провадженням процесуальне керівництво також здійснювалось прокурором ОСОБА_37 і, таким чином, виділення матеріалів з провадження № 0002371 та долучення до кримінального провадження № 0003072 здійснювалось під постійним прокурорським контролем та забезпечувало належне процесуальне керівництво.

Постановою прокурора Одеської області від 04 серпня 2017 року визначено підслідність кримінального провадження № 0003072 за слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (т.2,а.с.169-170).

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор не визначав іншу підслідність, а ніж за слідчим відділенням Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області і таким чином, досудове розслідування цим органом, у зазначених умовах, відповідало діючому законодавству.

Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов є істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, що згідно частини 1 цієї статті тягне за собою визнання отриманих внаслідок цього порушення доказів недопустимими.

Так, 25 травня 2017 року слідчим проведено огляд місця події - квартири АДРЕСА_4 , під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 500 доларів США, 7448 гривень, мобільний телефон марки «IPhone 6» з серійним номером ІМЕІ НОМЕР_10 та сім-картою; мобільний телефон марки «IPhone 5S» з серійним номером ІМЕІ НОМЕР_11 та сім-картою; мобільний телефон марки «Nokia» з серійним номером ІМЕІ НОМЕР_12 ; банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_13 ; 4 кущі рослинного походження з листками зеленого кольору; речовину зеленого кольору рослинного походження; - речовину рослинного походження зеленого кольору: брошура в середині якої знаходяться 3 зерна-насіння; 5 зерен-насіння; аерозольний балончик з написом «ТЕРЕН-4», про що складено відповідний протокол (т.3 а.с.39,40-44).

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Зазначений огляд квартири проведений за згодою власника квартири ОСОБА_21 , разом з тим подалі прокурор, слідчий після проведення огляду квартири не звернулися до слідчого судді для отримання дозволу на проведений огляд і, таким чином, своєчасно не легалізували процесуальну дію «огляд житла чи іншого володіння особи».

За таких обставин суд, на підставі ч.1 та пп.1,3 ч.2 ст.87 КПК України, визнає зазначений протокол огляду квартири недопустимим доказом, а вилучене майно та речі, втому числі, аерозольний балончик з написом «ТЕРЕН-4», підлягають поверненню.

Під час досудового розслідування були проведені слідчі дії «пред`явлення особи для впізнання» за якими потерпілому ОСОБА_25 08 серпня 2017 року пред`являвся фотознімок обвинувачених разом з фотознімками інших осіб (т.3,а.с.113-115,116-118).
Згідно ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.
В порушення ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити фотознімки для впізнання, потерпілий ОСОБА_25 не опитувався про обставини, за яких він бачив обвинувачених.

Згідно ч.6 ст.228 КПК України впізнання може проводитися за фотознімками тільки у випадку необхідності.

Суд вважає, що необхідності, в розумінні вимог ч.6 ст.228 КПК України, в проведенні впізнання за фотознімками не було: обвинувачені (на той час підозрювані) утримувалися під вартою (т.3,а.с.112-113, 115-116) і мали можливість прийняти участь в даних слідчих діях безпосередньо; особа, які впізнавала, не заявляла про наявність причин, з яких вона вважає за неможливе проводити впізнання обвинувачених безпосередньо. Крім того, у таких випадках впізнання могло проводитися в умовах, коли особа, яку пред`являють для впізнання, не бачить і не чує особи, яка впізнає, тобто поза її візуальним та аудіоспостереженням (ч. 4 ст. 228 КПК України).

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено які обставини викликають необхідність проведення впізнання за фотознімками. Разом з тим, «необхідність», як дискреційна дія органу досудового розслідування не може спрощувати порядок проведення впізнання, звужувати права підозрюваного, а повинна бути наслідком виключних підстав. На думку суду це можливо тільки у випадку об`єктивних перешкод забезпечення фізичної участі підозрюваного: переховування від органів досудового розслідування, знаходження у тяжкому стані здоров`я, неможливість у виключний період прибути до місця проведення впізнання, смерть (при відсутності трупу) інші аналогічні випадки.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що обмеження прав і свобод людини і громадянина визнаються допустимими, якщо вони здійснені згідно з чинним законодавством і відповідають правилу «збереження основного змісту прав і свобод» - принцип пропорційності (рішення від 20 травня 1999 р. у справі «Реквеньї проти Угорщини», рішення Великої палати від 13 лютого 2003 р. у справі «Партія добробуту та інші проти Туреччини»).
Проведення впізнання в застосований спосіб обмежило обвинуваченних (підозрюваних) у реалізації процесуальних прав, не відповідало принципу пропорційності і тим самим порушило право на захист.

Згідно п.3 ч.2 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема: порушення права особи на захист.

Доказ є недопустимим, якщо він отриманий не в порядку, встановленому цим КПК України (ч. 1 ст. 86 КПК України).

За таких додаткових обставин суд, на підставі ч. 1 ст. 86, ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, також визнає усі зазначені протоколи впізнань недопустимими.
Судом також дослідженні наступні документи фінансового характеру:

розписка ОСОБА_21 видана на невизначену особу щодо зобов`язання повернути 15250,00 доларів США до 30 травня 2017 року (т.3,а.с.198, 200);

розписка ОСОБА_22 видана на невизначену особу щодо зобов`язання повернути 15250,00 доларів США до 30 травня 2017 року (т.3,а.с.197);

розписка ОСОБА_21 від 02 червня 2017 року видана ОСОБА_17 щодо зобов`язання повернути 280000,00грн до 20 серпня 2017 року (т.3,а.с.196 );

договір позики укладений у нотаріальній формі між ОСОБА_17 та ОСОБА_22 від 02 червня 2017 року, згідно якого ОСОБА_17 передав ОСОБА_22 у позику 560000,00грн, які останній зобов`язався повернути до 20 серпня 2017 року (т.3,а.с.178-180);

договір позики укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_17 та ОСОБА_21 від 02 червня 2017 року, згідно якого ОСОБА_17 передав ОСОБА_21 у позику 280000,00грн, які останній зобов`язався повернути до 20 серпня 2017 року (т.3,а.с.196).

Враховуючи, що зазначені документи не були наслідком реальної передачі коштів від потерпілого ОСОБА_17 обвинуваченим, що підтверджується обома сторонами, суд оцінює їх, як докази того, що ОСОБА_21 та ОСОБА_22 намагалися розрахуватися за кошти, якими заволоділи у Подлегаєва, що також підтверджує винуватість ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у вчиненні зазначеного злочину.

Суд критично оцінює твердження обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 щодо здійснення примусових дій відносно них під час оформлення зазначених документів фінансового характеру та безпідставного тримання у Приморському ВП м. Одеси. Зазначене не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Крім того, під час розгляду клопотань слідчими суддями в Приморському районному суді м. Одеси, Апеліційному суді Одеської області, у присутності захисників, зазначені обставини не доводились до відому суддів.

Разом з тим, визнання певної частини доказів сторони обвинувачення недопустимими, суд вважає, що це не впливає на встановлені обставини кримінального правопорушення, а також на визнання ОСОБА_21 та ОСОБА_22 винуватими.

Судом критично оцінюються позиції обвинувачених щодо добровільної передачі їм грошових коштів ОСОБА_15 .

Судом враховується, що обвинувачені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 своїмі показаннями фактично підтвердили, що 03 травня 2017 року у ОСОБА_15 були кошти в розмірі не менше 22400,00 доларів США та вони їх отримали, що не суперечить доказам у справі.

Разом з тим, твердження обвинувачених про добровільну передачу їм, як незнайомим особам, коштів в особливо великих розмірах особою, яка до цього в той день таємно вкрала ці кошти, ініціатива цієї особи щодо такої передачі, умови повернення коштів через чотири місяця, без будь-яких додаткових умов, відсутність доказів укладення такої угоди (одно- або двосторонньої), на думку суду, свідчать про намагання обвинувачених штучно створити докази, нібито, їх невинуватості, вигадуючи неймовірні події.

Крім того, наступна непослідовна поведінка обвинувачених, після отримання коштів, а саме: придбання мотоциклу, легкового автомобіля, відсутність будь-яких реальних дій спрямованих на реалізацію, нібито, бізнес-проекту щодо організації двох пунктів продажу кави зі спеціалізовано обладнаних транспортних засобів «авто-кава» (придбання таких транспортних засобів, або підходящих транспортних засобів та професійного обладнання для виготовлення кави та кавових напоїв, отримання дозволу у органах місцевої влади для розташування в певному місці, тощо) свідчить про реальну відсутність таких планів, а є вигадкою для підтвердження їх версії щодо легального отримання зазначених коштів.

Суд вважає, що зухвала поведінка обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_24 щодо обрання місцем злочину квартири першого, їх самовпевненість у тому, що ОСОБА_15 не звернеться до правоохоронних органів, на думку суду, була обумовлена тим, що їм стало відомо про отримання цих коштів ОСОБА_15 також злочинним шляхом і переховування його саме від цих органів.

Незважаючи, що висновки суду щодо винуватості обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_24 ґрунтуються переважно на сукупному аналізі їх показань, суд вважає за можливе застосувати практику Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04, п.43, 14 лютого 2008 року) Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Незважаючи, що показання потерпілого ОСОБА_15 , які є показаннями особи, яка, згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2019 року, первинно вкрала зазначені кошти у ОСОБА_17 , але це не ставить під сумнів його показання, які послідовні та узгодженні і не виникають сумніви у їх достовірності.

За сукупним аналізом суд приходить до висновку, що показання обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_24 за змістом є намагання ухилитися від відповідальної за вчинений злочин, а їх винуватість доведена за критерієм «поза розумним сумнівом».

Таким чином, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 своїми умисними діями, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб спрямований на заволодіння майном у великих розмірах вчинили злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

Дослідивши дані про особу обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 суд встановив, що вони раніше не судимі, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно як особи, щодо яких скарг не надходило, не одружені, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають.

Обставинами, що частково пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_22 , суд визнає його щире каяття щодо вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_23 .

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_21 , судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченим покарання, необхідного та достатнього для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину, особу винуватих, наявність обставини, що частково пом`якшує покарання ОСОБА_22 , відсутність обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_21 , відсутність обставин, що обтяжують їх покарання, та вважає, що з урахування вимог ст.70 КК України, оскільки вони вчинили декілька злочинів, за які не були засуджені, їм має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі.

За тих самих підстав, суд доходить висновку щодо неможливості виправлення обвинувачених без реального їх позбавлення волі на певний строк та, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливі лише в ізоляції від суспільства.

Потерпілий ОСОБА_23 звернувся до суду з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_22 , стверджуючи, що вчиненим злочином йому завдана моральна шкода повязана із заподіянням йому моральних і фізичних страждань, які виразилися у наслідках отриманих тілесних ушкоджень, отримання 3-ї групи інвалідності (т.1,а.с.18-20).

Потерпілий ОСОБА_23 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_22 на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_22 цивільний позов ОСОБА_23 визнав частково, вважаючи розмір вимог необґрунтовано великим.

Суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого, внаслідок яких потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, йому було заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в його моральних стражданнях, погіршенні його психічного та фізичного здоров`я та в істотній зміні його нормальних життєвих зв`язків.

Також потерпілий ОСОБА_17 звернувся до суду з цивільним позовом до обвинувачених ОСОБА_22 та ОСОБА_21 стверджуючи, що вчиненим злочином йому завдана матеріальна шкода. Потерпілий ОСОБА_17 просив стягнути з обвинувачених на свою користь 568964,84 грн., які фактично були у нього викрадені обвинуваченими (т.2,а.с.64).

Потерпілий ОСОБА_17 повідомив суду, що обвинуваченими ОСОБА_21 та ОСОБА_22 відшкодовано шкоду у розмірі 121619,34 грн., що частково враховано у позовних вимогах.

Обвинувачені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 цивільний позов не визнали, стверджуючі, що кошти отримали не злочинним шляхом, але не заперечували проти передачі потерпілому ОСОБА_17 коштів, які були у них вилучені: у ОСОБА_21 2900,00 доларів США, у ОСОБА_22 3900,00 доларів США, в якості погашення заборгованості за отримання ними цих коштів. Сума зазначених коштів за курсом НБУ на час ухвалення вироку складає 167960,00 грн. (2900,00 доларів США + 3900,00 доларів США)х 24,70 грн)

Судом враховується, що обвинувачені заволоділи 23900,00 доларами США, що за курсом НБУ на час ухвалення вироку складає 590330,00грн (23900,00 доларів США х 24,70 грн.), тому з урахуванням повернутих обвинуваченими та вилучених у них грошових коштів, підлягає стягненню з обвинувачених на користь потерпілого ОСОБА_17 - 300750,66 грн.

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно із ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується його власником, якщо він не доведе, що шкода заподіяна в результаті непереборної сили або наміру потерпілого.

За таких обставин цивільний позов потерпілого ОСОБА_23 підлягає задоволенню в повному обсязі, а цивільний позов ОСОБА_17 підлягає задовленню частково.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд вважає за необхідне застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що, на думку суду, обґрунтовується наявністю ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК), вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК), що підтверджується тяжкістю покарання, яке їм призначається судом, засудженням їх за вчинення декількох кримінальних правопорушень.

При цьому судом приймається до уваги вік обвинувачених та задовільний стан їх здоров`я, міцність їх соціальних зв`язків в місті їх постійного проживання, наявність в них родини, відсутність у них офіційного працевлаштування, їх майновий стан, відсутність у них судимостей.

Керуючись ст.ст.368, 370-374 КПК України,

У Х В А Л И В :
Визнати обвинуваченого ОСОБА_21 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихого ч.1 ст.289 та ч.4 ст.187 КК України, і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.289 КК України - у виді 1 року 6 місяців обмеження волі,
за ч.4 ст.187 КК України у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_21 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.
Визнати ОСОБА_22 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.286 та ч.4 ст.187 КК України, і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.286 КК України у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік,
за ч.4 ст.187 КК України - у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначити остаточне покарання ОСОБА_22 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності та з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Обрати стосовно обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши їх під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 обчислювати з 13 вересня 2019 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 до строку покарання строк їх попереднього ув`язнення, а саме знаходження їх під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 04 по 16 серпня 2017 року (т.3 а.с.104), та з 13 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_22 судові витрати на користь держави в розмірі 5541,48грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_23 до обвинуваченого ОСОБА_22 задовольнити, стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_23 - 100000,00 грн, на відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_17 до обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 - задовольнити частково, стягнути в солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на користь потерпілого ОСОБА_17 300750,66 грн., на відшкодування матеріальної шкоди.
Зняти арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року на 2900,00 доларів США, які вилучені у ОСОБА_21 (т.3, а.с.145-146).
Зняти арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року на 3900,00 доларів США, які вилучені у ОСОБА_22 (т.3, а.с.84-85).
Зняти арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2017 року на: 500 доларів США, 7448 гривень, мобільний телефон марки «IPhone 6» з серійним номером ІМЕІ НОМЕР_10 та сім-картою; мобільний телефон марки «IPhone 5S» з серійним номером ІМЕІ НОМЕР_11 та сім-картою; мобільний телефон марки «Nokia» з серійним номером ІМЕІ НОМЕР_12 ; банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_13 ; 4 кущі рослинного походження з листками зеленого кольору; речовину зеленого кольору рослинного походження; речовину рослинного походження зеленого кольору: брошюра з 3 зернами-насіння; 5 зерен-насіння; аерозольний балончик з написом «ТЕРЕН-4» та повернути власнику (т.3, а.с.140-141).
Грошові кошти: 2900,00 доларів США та 3900,00 доларів США, вилучені у ОСОБА_21 та ОСОБА_22 повернути (передати) потерпілому ОСОБА_17 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не піьзніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3