справа №619/199/19
провадження №1-кп/619/187/19
ВИРОК
іменем України

17 липня 2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт №0001001 від 14.06.2018 року у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черкаська Лозова, Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
06.02.1992 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст. 140 КК України 1 рік позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) відстрочка виконання вироку на 1 рік;
18.10.1993 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 118 КК України 3 роки позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) відстрочка виконання вироку на 2 роки;
27.04.1995 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.3 ст. 81, ч.1 ст.89, ст.42, 43 КК України (в редакції 1960 року) 6 років позбавлення волі;
19.04.2001 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.3 ст. 140, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
16.02.2005 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 395, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст.70 КК України 3 роки позбавлення волі;
24.06.2005 за вироком Балакліївського районного суду Харківської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
26.04.2011 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст. 185, ст. 395, ст. 70, ст. 71 КК України 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
27.12.2013 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі;
29.04.2014 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст.395, ч.4 ст.70 КК України 3 роки позбавлення волі,
22.03.2016 звільнений умовно-достроково на невідбутний строк 7 місяців 9 днів, відповідно постанови Дзержинського районного суду Харківської області від 12.03.2016 ;

07.03.2018 за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185, ст.395 , ст.70 КК України 3 роки позбавлення волі,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 березня 2018 року за ч.3 ст.185, 395, 70 КК України на 3 роки позбавлення, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив умисний, корисливий злочин за наступних обставин:
11.06.2018 близько 23.00 год. ОСОБА_4 , знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 впевнився, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переліз через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , зайшов до приміщення літньої кухні, де взяв алюмінієвий бідон вагою 1 кг. об`ємом 10 л. та мідні дроти вагою 2,3 кг., що належать ОСОБА_5 , після чого залишив місце вчинення злочину разом з викраденим майном.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток згідно з висновком товарознавчої експертизи №22677 від 23.10.2018 на загальну суму 305 (триста п`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину визнав повністю, кається у скоєному, підтвердив факт і обставини вчинення злочину.
Вказав суду, що 11.06.2018 близько 23.00 год. він знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 переліз через паркан на територію домоволодіння, зайшов до приміщення літньої кухні де взяв алюмінієвий бідон вагою 1 кг. об`ємом 10 л. та мідні дроти вагою 2,3 кг., що належать ОСОБА_5 , після чого залишив місце вчинення злочину разом з викраденим майном.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюється.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до змісту ст. ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд, враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Обставиною, яка обтяжує покарання винуватому, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, останній раз за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07.03.2018 року за ч.3 ст.185 , ст.395, ст.70 КК України 3 роки позбавлення волі, відбуває покарання в Олексіївській виправній колонії №25 Харківської області, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 01.2004 року з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, за місцем проживання характеризується негативно .
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, правильну оцінку скоєного, відсутність невідшкодованих матеріальних збитків потерпілому, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті КК України.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому на досудовому слідстві не обиралась, прокурор не звертався в судовому засіданні з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, тому у суд не має підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .
Витрати на залучення експертів у кримінальному та проведення експертиз в ході досудового розслідування - 1144,00 гривень за проведення Харківським науково-дослідним інститутом ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса () судової товарознавчої експертизи №22677 від 23.10.2018 підлягають стягненню в Державний бюджет України з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374,376,395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання 3 /три/ роки позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07.03.2018 року та остаточно призначити покарання 3 /три/ роки 5 /п`ять/ місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбуття покарання рахувати з 13.07.2018 - моменту фактичного затримання.
Речові докази, а саме: алюмінієвий бідон об`ємом 10 л. вагою 1 кг. та мідні дроти вагою 2,3 кг, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити останній.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №22677 від 23.10.2018 Харківським науково-дослідним інститутом ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса () у розмірі 1144,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1