Провадження №1-кп/638/1148/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження №0000581 від 06.06.2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

встановив:

ОСОБА_7 06.06.2018 р. приблизно о 10 годині 20 хвилин керував автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 та в районі буд. 19 по пров. Рогатинському у м. Харкові зупинився для виконання маневру лівого повороту. Під час відновлення руху водій ОСОБА_7 своєчасно не виявив мотоцикл «КТМ 990 Super Duke», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку, якого ОСОБА_7 міг об?єктивно бачити, не переконався, що його дії будуть безпечними і не створять перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу. Своїми діями Войт грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 16.13 «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч»,
та скоїв зіткнення з мотоциклом «КТМ 990 Super Duke», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 .
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/501-A/18 від 27.06.2018 року ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме травми лівого передпліччя у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому дистального метаепіфізу лівої променевої кістки та перелому шилоподібного відростка лівої ліктьової кістки.
Порушення правил безпеки дорожнього руху, яке встановлено в діях ОСОБА_7 згідно висновку автотехнічної експертизи №741/18 від 17.07.2018 р., знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 , свою провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, повідомивши, що у день, коли відбулось ДТП він їхав на автомобілі по Лопатинському провулку та зупинився з метою виконання повороту ліворуч. Увімкнув лівий поворот, пропустив два чи три автомобіля, які рухались у зустрічному напрямку, та почав рух. Машина зупинилась від удару, після чого він вийшов з машини та побачив мотоцикліста та мотоцикл. Зазначає, що під час виконання вказаного маневру мотоцикліста він не бачив. Також вказує, що в момент його руху між ним та мотоциклістом за даними експертизи було 24 метри. Перед початком руху він перевів погляд вперед, щоб впевнитись, що попереду немає пішоходів та транспорту. На зазначені дії та увімкнення передачі витрачено було 3-4 секунди. Згідно показів потерпілого за цей час мотоцикл рухався зі швидкістю 30км/год. Коли він перевів погляд між ним та мотоциклістом було більше 50 метрів. Також вказує, що міст через річку Лопань має арочну форму, що також не надало йому можливість побачити мотоцикліста. Тоді, як, на думку обвинуваченого, мотоцикліст бачив його дії під час його маневру до моменту зіткнення та мав можливість загальмувати та уникнути зіткнення. Також вказує, що був упевнений, що при виконанні маневру, справа немає перешкоди. Вказує, що у діях потерпілого наявні порушення Правил дорожнього руху, тому і не погоджується з пред`явленим обвинуваченням.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що рухався по пров.Рогатинському з боку Центрального ринка в бік вул.Клочківської зі швидкістю біля 30 км/год. Перед ним рухалось кілька автомобілів, також він бачив автомобіль обвинуваченого, який був нерухомим. Зазначив, що автомобіль обвинуваченого раптово почав рух, виконуючи маневр повороту, та зіткнувся з ним. Вказує, що коли зрозумів, що зіткнення не уникнути, почав гальмувати, однак транспортні засоби зіткнулись, внаслідок чого він впав та зламав руку.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши докази, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, його винуватість у вчиненому повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів, як і спростовується цими ж доказами його захисна позиція.
Окрім показів потерпілого, наданих в судовому засіданні, винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України також підтверджується:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2018 року, схемою та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національноїх поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 проведено огляд з 11.30 год. до 13.00 год. за участю інспектора, в присутності двох понятих. Огляд здійснювався в хмарну погоду без опадів, при денному освітленні. Оглядом встановлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться: м.Харків, пров.Рогатинський, 19, за участю а/м «HYUNDAI» р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «КТМ 990» р.н. НОМЕР_2 . Протокол та схему до нього ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 підписали, заперечень щодо неправильності складання або порушення процесуальних прав ним не заявлено;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2018 року та схемою до нього, згідно якого слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 проведено слідчий експеримент за адресою: м.Харків, пров.Рогатинський, 19, за участю ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, час початку 10.45 год., час закінчення 11.45 год.;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2018 року та схемою до нього, згідно якого слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 проведено слідчий експеримент за адресою: м.Харків, пров.Рогатинський, 19, за участю потерпілого ОСОБА_9 , у присутності двох понятих, час початку 11.50 год., час закінчення 12.40 год.;
-актом, складеним представниками КП «Салтовське трамвайне депо», КП «Октябрьское трамвайне депо», КП «Тролейбусне депо №2» від 06.06.2018 року, згідно якого 06.06.2018 року о 09.25 години по пров.Рогатинському, 19 відбулось зіткнення автомобіля Хюндай та мотоцикла, внаслідок чого рух маршрутів трамваїв №20, НОМЕР_3 на ділянці пров.Рогатинський, 19 було затримано з 09.25 год.;
-висновком судово-медичного експерта №12-14/501-А/18, згідно якого у зв`язку з подією 06.06.2018 року у гр. ОСОБА_9 мала місце травма лівого передпліччя у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому дистального метаепіфізу лівої променевої кістки та перелому шилоподібного відростка лівої ліктьової кістки. Вказані ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів (предмета), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, не виключено, що в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при обставинах та в строк відомих з ухвали слідчого судді. Травма лівого передпліччя, яка встановлена у гр. ОСОБА_9 відповідно до п.2.2.1 «а, б, в» п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року належать до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаного перелому необхідний термін не менше 3-х тижнів);
-висновком експерта №741/18 від 17.07.2018 року, згідно якого в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Hyundai Tucson» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій мотоциклу «КТМ» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України; у даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Hyundai Tucson» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; у даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія мотоциклу «КТМ» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 визначалася виконанням ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Hyundai Tucson» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП; у даній дорожній обстановці в діях водія мотоциклу «КТМ» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП;
-висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №677/18 від 19.07.2018 р., згідно з яким в момент первинного контакту взаємне положення автомобіля Хюндай Туксон р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла КТМ р.н. НОМЕР_2 було таким, що передня частина автомобіля Хюндай Туксон р.н. НОМЕР_1 контактувала з лівою боковою частиною мотоцикла КТМ р.н. НОМЕР_2 , а кут між поздовжніми осями автомобіля Хюндай Туксон р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла КТМ р.н. НОМЕР_2 в момент первинного контакту складав близько 95?. В момент первинного контакту кут між поздовжніми осями автомобіля Хюндай Туксон р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла КТМ р.н. НОМЕР_2 складав близько 95?.
Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.
Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання потерпілого є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, дослідженими судом. Оцінивши у сукупності надані стороною обвинувачення докази у взаємозв`язку із показаннями потерпілого, суд приходить до переконливого висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному обсязі у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України.
За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Суд відноситься критично до показів обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині невизнання ним своєї вини в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, з мотивів, зазначених вище, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, встановленим по справі. Доводи обвинуваченого та його захисника стосовно того, що він не вчиняв кримінального правопорушення розцінюється судом як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Разом з тим, висновком судової автотехнічної експертизи №741/18 від 17.07.2018 року, пітверджується, що в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія мотоциклу «КТМ» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що потерпілий ОСОБА_9 також порушив Правила дорожнього руху України, а також дані вищевказаної експертизи в цій частині не спростовують вини ОСОБА_7 , оскільки вона знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду належними, допустимими та достовірними доказами. Обвинувачений, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто знайшли своє підтвердження всі елементи складу злочину злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 ККУ.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відомості про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є пенсіонером, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався, за місцем проживання характеризується позитивно.

З доповіді Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.
Беручи до уваги отриману інформацію, спосіб життя обвинуваченого, ставлення до правопорушення, історію правопорушень, а також ймовірність вчинення повторного правопорушення, а саме низький рівень, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. Також, на думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, проте із застосуванням покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді штрафу.

Також суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (один рік).
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення: судової авто технічної експертизи №741/18 від 17.07.2018 року у розмірі 1716,00 грн, транспортно-трасологічної експертизи №677/18 від 19.07.2018 року у розмірі 6435,00 грн., а всього стягнути 8151 (вісім тисяч сто п`ятдесят одну) гривню.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1