У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000279 зареєстрованому в ЄРДР 04.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Молдова, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області, майор поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000279 зареєстрованому в ЄРДР 04.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Клопотання мотивовано наступним, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , за попередньою змовою з громадянином Республіки Молдова ОСОБА_7 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, які пообіцяли йому грошову винагороду за виконану роботу, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, на території Харківської області, неподалік державного кордону України, 02.10.2019 прийняли від невстановлених слідством осіб 4 громадян Республіки Афганістан, а саме: ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 , яких в подальшому перевезли в м. Харків де поселили в квартирі за невстановленою на даний час адресою, де на них чекали ще двоє громадян Республіки Афганістан, а саме: ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_6 , які до цього вже тимчасово проживали на Україні на підставі довідок «Про звернення за захистом в Україні», за № 010245, від 02.08.2019 та № 010244, від 02.08.2019. На вказаній квартирі вони знаходились приблизно до 03.10.2019.
Під час перебування у вказаній квартирі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 забезпечували іноземних громадян продуктами життєдіяльності та перешкоджали їм вільно пересуватись за межі будинку.
В клопотанні вказано, що 03.10.2019 близько 14 години ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вивели з квартири вказаних вище 6 громадян Республіки Афганістанта відвезли на залізничний вокзал м. Харків де придбали для всіх білети на потяг з м. Харкова до м. Свалява Закарпатської області. 04.10.2019, приблизно 12 години прибувши разом на залізничний вокзал в м. Свалява, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 замовили два автомобіля таксі, та в подальшому, з метою незаконного переправлення через державний кордон України повезли вказаних 6 іноземних громадян до Державного кордону, в напрямку м. Перечин.
Однак, проїжджаючи містом Перечин та їдучи вулицею Будівельників, біля будинку № 1, на залізничному переїзді, приблизно 14:00 години, 04.10.2019, були виявлені та затримані співробіниками УСБУ в Закарпатській області разом з 6 вищевказаними іноземними громадянами.
Слідчий зазначає, що таким чином ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, вчинили всі злочинні дії щодо забезпечення незаконного перетину іноземними громадянами державного кордону України.
04.10.2019, о 18:20 годині ОСОБА_8 , затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
Слідчий вказує в клопотанні, що дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина Молдови, узбека за національністю, не працюючого, із вищою освітою, раніше не судимого, кваліфіковано за ч. 3 ст. 332 КК України, тобто - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів, про що 05.10.2019 його повідомлено про підозру.
Відповідно до ст. 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.
Так, в клопотанні вказано, що у ході досудового розслідування здобуто відомості, що ОСОБА_5 , офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, вчинив умисний тяжкий злочин пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років з спеціальною кваліфікуючою ознакою конфіскація майна.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним тяжкий злочин; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування; незаконного впливати на свідків, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів,; вчиняти інші кримінальні правопорушення;

У даному випадку слід згадати рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабита проти Італії від 06 квітня 2000 року, згідно якої тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обґрунтовано лише показаннями свідків, потерпілих.

Крім цього, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро-Браво проти Італії від 14.03.1984 року: затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.

Необхідно також зазначити, що під час досудового розслідування важливим також є і захист потерпілих та свідків. Ця підстава гостро існує саме на цій, стадії провадження, оскільки слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Також слід згадати про справу ОСОБА_19 проти Франціїї від 23.09.1998 року, в які зазначено, що ризики, в тому числі тиск на свідків, потерпілих, безумовно, пов`язані з особою та випливали із його поведінки в процесі розслідування, що виправдовує тримання її під вартою на ранніх стадіях процесу.

В клопотанні вказано, що в ході досудового розслідування здобуто достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_20 у вчиненні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до 9 років з спеціальною кваліфікуючою ознакою конфіскація майна, не працює, є молодий за віком, громадянином іноземної держави та перебуваючи на волі може втекти за межі території України та таким чином уникнути відповідальності за вчинений злочин, а тому з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання виникнення указаним ризикам, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти наведеним вище ризикам та не буде ефективними.
З огляду на викладене, керуючись вимогами п. 5ч. 2 ст. 40, п. 9 ч. 2 ст. 131, ст.132, п. 4 ч. 1 ст. 176, п.1, п. 3, п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177, п. 1, п. 2, п. 6 та п. 10, ст. 178, 183, 184, 194, 197 КПК України, слідчий просить: застосувати до підозрюваного за ч.3 ст. 332 КК України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Молдова, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити. Прокурор клопотав у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання та обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту. Просила врахувати, що підозрюваний одружений, має на утриманні двох дітей. А у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з важким матеріальним становищем.
Підозрюваний ОСОБА_7 , у судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Крім того, просив врахувати, що останні 10 років проживає в Україні разом з дружиною. У зв`язку з тим, що добре володіє державною мовою, розуміє в її достатній мірі, клопотав не призначати йому перекладача.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінальному правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: повідомленням про підозру від 05.10.2019 року, поясненнями свідків, які додані до матеріалів клопотання, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких свідки впізнали особу підозрюваного.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 , 05.10.2019 повідомлено про підозру, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що не має постійного місця роботи, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене нею діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином.

До того ж, крім наявності ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 не судимий раніше, має тимчасове місце проживання на території України, зі слів проживає за адресою тимчасового проживання його дружини з дітьми, є громадянином Республіки Молдова, офіційно не працюючий.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, крім того, слідчий суддя враховує, що на даному етапі досудового розслідування не встановлені всі учасники кримінального правопорушення та застосування більш мякого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, задоволенню не підлягає.
На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 115260 гривень та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000279 зареєстрованому в ЄРДР 04.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_21 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного за ч.3 ст. 332 КК України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Молдова, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, а саме до 30.11.2019 року .

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 115260 ? гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_7 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1