КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/5964/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Голубівка Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Голубівка Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 грудня 2019 року включно.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвалу слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Також апелянт зазначає, що повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, п.п. 1,5,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України є необґрунтованою, оскільки матеріали досудового розслідування спростовують і свідчать про те, що останній не міг вчинити інкримінованого правопорушення.
Крім того апелянт зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 184 та 199 КПК України, в клопотанні слідчого і виступі прокурора на його обґрунтування, а також і у оскаржуваній ухвалі, не наведено посилань на матеріали, що підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та на матеріали, що підтверджують обставини, на підставі яких дійшли висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, не наведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Також апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі не досліджено і не викладено доказів сторони захисту, що стосуються особи підозрюваного та спростовують обставини, викладені у повідомленій ОСОБА_7 підозрі та повинні бути враховані на підставі вимог ст. 178 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями в повному обсязі, доводи прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника підозрюваного без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
13 квітня 2019 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14 п.п. 1, 5, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 11 червня 2019 року включно.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 04 серпня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 28 вересня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 13 жовтня 2019 року.
09 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , 24 грудня 1975 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 грудня 2019 року включно.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 14 п.п. 1, 5, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме продовження йому строку тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування злочинів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, слідчий суддя встановив, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу та на момент продовження строку тримання під вартою до теперішнього часу не зменшилися.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без належного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, з огляду на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.
Так, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про наявність ризиків, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Що стосується ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, то колегію суддів встановлено, що як вбачається з клопотання та доданих до нього документів, органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, що на думку колегії суддів може свідчити про те, що в разі повернення на волю підозрюваний може спробувати маніпулювати поясненнями інших підозрюваних, а також поясненнями потерпілих та свідків, а тому ризик втручання у проведення досудового розслідування може виправдати його тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики є очевидними, з огляду на особу ОСОБА_7 та його позицію з приводу повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень в ході досудового розслідування.
Доводи апеляційної скарги з доповненнями захисника підозрюваного щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , які на думку сторони захисту не враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати бо спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 спричинило загибель людини.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий в клопотанні а прокурор в судовому засіданні у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 на свободу. Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі з доповненнями, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги з доповненнями без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Голубівка Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 грудня 2019 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4