АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/392/19 Справа № 695/727/15-к Категорія: ст.291 КПК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року, якою клопотання захисника ОСОБА_8 задоволено та повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України.

Не погодившись з ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року, прокурор Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляцію в якій просив ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 22.02.2019 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні

№0000883 відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також апелянт просив обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000883 відносно ОСОБА_9 направити до Драбівського районного суду Черкаської

області та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії

підготовчого судового засідання.

В обґрунтування доводів своєї апеляції прокурор посилається на те, що вказане рішення суду відповідно до ст.370 КПК України є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог КПК України.

Аналізуючи підстави, з яких обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 був повернутий прокурору, апелянт вважає їх такими, що не є належними та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення. Положеннями ст.291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції, неналежним чином перевіривши змісті обвинувального акту, необґрунтовано вказує в ухвалі на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.

На думку сторони обвинувачення такий висновок суду є невмотивованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У рішенні ЄСПЛ «Меріт проти України» зазначено, що «Обвинувачення» відповідно до положень ст.6 §1 Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин.

У справі «Салов проти України» ЄСІІЛ констатував, що «поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин».

Враховуючи, норми КПК України та судову практику ЄСПЛ апелянт просив звернути увагу на те, що на першому аркуші обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини, вчинений повторно та ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, Після чого, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та на другому аркуші - правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Тобто, ОСОБА_9 детально проінформований у вчиненні якого злочину обвинувачується, причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію наданих фактів.

Таким чином, твердження суду про те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Слід також зазначити, що суд в ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору не навів мотивів прийнятого рішення щодо відсутності формулювання обвинувачення, що є істотним порушенням вимог ст. 370 КПК України, оскільки рішення суду повинно бути вмотивованим, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В даній ситуації суд не дотримався рекомендацій ВССУ, повернув обвинувальний акт прокурору; не зобов`язав прокурора до певного строку усунути недоліки виявлені ним; не перерахував в ухвалі цих недоліків.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, передбачені п.п.1-9 даної статті.

В описовій частині обвинувального акта зазначаються дані, які стали приводом і підставами початку досудового розслідування; обставини кримінальної події, які було встановлено під час розслідування; місце, час, способи, мотиви й наслідки кримінального правопорушення, а також докази, які зібрані в провадженні, показання кожного із підозрюваних по суті пред`явленої підозри, доводи, наведені підозрюваними в свій захист, результати їх перевірки, тощо. При посиланні на докази обов`язково зазначаються аркуші кримінального провадження.

Перевірені матеріали направленого обвинувального акту та реєстру до нього не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України при складанні обвинувального акта.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже в обвинувальному акті повинно бути як виклад фактичних обставин події так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частина.

Натомість в обвинувальному акті викладені лише фактичні обставини події без зазначення формулювання обвинувачення.

Доводи прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції незаконно виніс ухвалу про повернення прокурору обвинувального акту спростовуються матеріалами провадження, оскільки в підготовчому провадженні необхідні висновки зробити можливо лише на підставі обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому, не викладення формулювання обвинувачення є неприпустимим, оскільки це в подальшому позбавляє можливості суду першої інстанції прийняти законне та обґрунтоване рішення з приводу пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали Драбівського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року відсутні.

Вищенаведене в сукупності відповідно до вимог КПК України свідчить про те, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано повернув обвинувальний акт для усунення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду Черкаської області.

За таких обставин обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Органам досудового розслідування та прокурору слід усунути недоліки, які зазначені як в ухвалі місцевого суду так і в ухвалі апеляційного суду, скласти обвинувальний акт та реєстр до нього відповідно до вимог КПК України (2012 р.) і направити до суду для розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст.314, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року, якою обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України повернутий прокурору для усунення виявлених недоліків залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :