Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0004481 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 . Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати за ч.1ст.115 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що доказами, якими суд доводить винуватість ОСОБА_6 , навпаки є доказами його невинуватості, а деякі докази повинні були судом визнаватись недопустимими.

Вказав, що протокол огляду трупа від 06.09.2015 є недопустимим доказом, оскільки даний огляд проведений в порушення вимог ст.ст. 237, 238 КПК України, а саме, протокол про проведення цієї процесуальної дії був складений в приміщенні, де згідно норм КПК України повинен складатись протокол огляду місця події. Під час проведення вказаної слідчої дії було безпідставно вилучено речі, які знаходились не на трупі, а в квартирі, на місці злочину, а саме: ніж та сліди пальців рук з меблевої стінки, які, на його думку, у зв`язку з вищезазначеним, не можуть бути визнані доказами в провадженні.

Апелянт посилається на те, що у вказаному протоколі огляду трупа відсутні підписи учасників слідчої дії, а саме спеціаліста ОСОБА_10 та начальника СВ ОСОБА_11 , а їх прізвища вписані в протокол іншим почерком, що ставить під сумнів їх присутність при огляді.

Також вважає недопустимими доказами ілюстративну таблицю та план - схему від 06.09.2015, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення, як доказ вини ОСОБА_6 , не надавався протокол огляду місця події від 06.09.2015, проведений за адресою: АДРЕСА_3 , додатком до якого і є вказана ілюстративна таблиця.

Як на недопустимий доказ вини обвинуваченого захисник вказує на протокол огляду місця події від 07.09.2015, проведений за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки даний огляд проведений в порушення вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України, без дозволу суду чи відповідного дозволу власника чи користувача зазначеного житлового приміщення.

Зазначив, що недопустимим доказом є протокол огляду місця події від 07.09.2015, яким було проведено огляд трупа ОСОБА_12 в морзі с. Гуйва, оскільки слідчий ОСОБА_13 , яким даний протокол був складений, не мав відповідних повноважень на проведення даної слідчої дії.

Недопустимими доказами вини ОСОБА_6 захисник також вважає і висновки судово - медичної імунологічної експертизи № 942 від 12.09.2015 та висновки аналогічної експертизи від № 943 від 25.09.2015, оскільки предметом їх дослідження стали речі, які були вилучені в ході вищевказаного незаконно проведеного огляду місця події від 07.09.2015.

Вважає недопустимими доказами висновок судово - медичної імунологічної експертизи № 944 від 12.09.2015 та висновок судово - медичної криміналістичної експертизи № 240 - МК від 28.10.2015, оскільки предметом їх дослідження стали речі, які були вилучені слідчим, який не мав на те відповідних процесуальних повноважень.

Крім цього, вказує, що суд безпідставно послався як на доказ вини обвинуваченого на протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 , оскільки при дослідженні в суді диску з відеозаписом вказаної слідчої дії виявилось, що запис на диску відсутній, а також на постанову про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження.

Вказав, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26.12.2017року було скасовано вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11.08.2017 року, в якій наголошувалось про те, що під час нового судового розгляду необхідно усунути процесуальні порушення, а також повно і всебічно дослідити доводи сторони захисту, але судом першої інстанції дана вказівка проігнорована, та не надано оцінки доказам, які є явно недопустимими.

Зазначає, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Послався на те, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки неправомірним діям потерпілого ОСОБА_12 , який знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, почав конфлікт, та наніс тілесні ушкодження як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_6 , і саме ОСОБА_15 був ініціатором даних подій.

Згідно вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання, тобто з 07.09.2015р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою, а саме: в період з 07 вересня 2015 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено утримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_16 9063 гривні 58 коп. матеріальної шкоди та 100000 гривень моральної шкоди.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 308» салатового кольору передано потерпілій ОСОБА_16 , предмет, зовні схожий на ніж та чохол до нього, сліди відбитків рук, чоловічий одяг (шкіряна чоловіча куртка, джинси синього кольору, шкарпетки чоловічі, труси чоловічі), кросівки чоловічі, зразки крові та сечі, зрізи волосся з трупа ОСОБА_12 , після набрання вироком чинності знищено; жіночі шорти, передник, чоловіча жилетка, спортивні штани, капці повернуто ОСОБА_14 . Диск залишено при справі.

Арешт не накладався.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 491 грн. судових витрат за проведення експертиз.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 06.09.2015р. близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де між ним та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин розпочалася сварка, яка в подальшому переросла у конфлікт.

В цей же час, місці та за вказаних обставин, знаходячись у приміщенні однієї з кімнат вказаної вище квартири, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин під час вказаного конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, взяв із серванту ніж та утримуючи його у своїй руці, спрямувавши у бік ОСОБА_12 , зі значною силою лезом ножа умисно наніс останньому один удар в область грудної клітини, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани грудної клітки зліва, проникаючої в ліву плевральну порожнину з лівобічним гемотораксом, з пошкодженням серцевої сорочки з гемоперикардом, віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_12 .

Вищевказані тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_12 , знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

У вироку суд, належним чином проаналізувавши надані докази, обґрунтовано визнав показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо не вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_12 , посилаючись на те, що останній сам впав на ніж, як такі, що дані з метою уникнення від кримінальної відповідальності і намаганням перекласти таку відповідальність на інших осіб.

Доводи щодо недоведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.

Висновок суду першої інстанції про доведеність обвинуваченого у умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині за обставин, встановлених судом і детально викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах і є правильним. Цей висновок підтверджується:

- показаннями самого обвинуваченого, який частково визнав свою вину та не заперечував той факт, що 06.09.2015 р. під час конфлікту з ОСОБА_12 , взяв з серванту ніж. Обвинувачений показав, що можливо і був удар ножем, однак наніс його ненавмисно. У ОСОБА_12 ножа не було;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_12 від 06.09.2015 року за адресою АДРЕСА_2 за участі експерта ОСОБА_17 , оглянуто труп ОСОБА_12 , зафіксовано місце скоєння злочину. До протоколу огляду місця події додано ілюстративну таблицю;

- протоколом огляду місця події від 07.09.2015 р., згідно якого було оглянуто приміщення кв. АДРЕСА_4 , де було скоєно злочин;

- протоколом огляду місця події від 07.09.2015 р., згідно якого в приміщенні судово-медичного моргу за участю понятих та спеціаліста оглянуто труп ОСОБА_12 , відібрані зразки крові, сечі та вилучено одяг, в який той був одягнутий.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв у якості допустимих доказів протокол огляду трупа від 06.09.2015 року та протоколи огляду місця події від 07.09.2015, висновків суду не спростовують. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ці доводи були перевірені у судовому засіданні та у вироку зроблені вмотивовані висновки щодо їх неспроможності. Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та такими, що зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Також у якості належних та допустимих доказів вини ОСОБА_6 судом першої інстанції взято до уваги: лікарське свідоцтво про смерть № 2642 від 07.09.2015 р.; довідка про причину смерті ОСОБА_12 , відповідно до яких причиною смерті встановлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням серця; висновок експерта № 837 від 27.10.2015 р., відповідно до якого смерть ОСОБА_12 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця, що ускладнилось розвитком крововтрати; висновок експерта № 942 від 25.09.2015 р. щодо групової належності крові ОСОБА_12 та зразків крові, вилучених під час огляду місця пригоди в кв. АДРЕСА_4 , де було виявлено труп ОСОБА_12 ; висновком судово-імунологічної експертизи № 943 від 25.09.2015р. та № 944 від 02.10.2015 р., згідно яких походження крові, виявленої на одязі, який був вилучений під час огляду місця події, не виключається від ОСОБА_12 ; висновком експерта № 240-МК від 29.10.2015р., згідно якого на одязі ОСОБА_12 виявлені пошкодження, які являються колото-різаними та утворились від неодноразової проникаючої дії колючо-ріжучого предмету. Не виключається можливість утворення таких пошкоджень на тілі постраждалого ОСОБА_12 внаслідок проникаючої та дотичної дії клинка ножа, що представлений на дослідження; висновком додаткової експертизи №2580/57 від 30.11.2015 р., згідно якої на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 даних додаткових методів дослідження, з врахуванням даних, зафіксованих на відеодиску слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що висновки експертиз є недопустимими доказами висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину не спростовують.

Крім того, під час судового розгляду у суді першої інстанції з метою повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин кримінального провадження був допитаний експерт ОСОБА_17 , який підтвердив висновки судово-медичних експертиз та зазначив, що тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_12 у вигляді ран (рана шиї або рана лівого передпліччя), які не спричинили смерть потерпілого, могли утворитися при боротьбі, на яку вказував обвинувачений, але безпосереднє колото різане поранення грудної клітки, яке являється причиною смерті потерпілого, з пошкодженням лівого передсердя, враховуючи напрямок раневого каналу (спереду-назад, знизу-вверх, та незначно зліва-направо), враховуючи довжину раневого каналу, при тих обставинах, які обвинувачений показував під час слідчого експерименту, дані тілесні ушкодження утворитися не могли. Також судово-медичний експерт підтримав висновок додаткової судово медичної експертизи трупа № 2580/57 від 30.11.2015 року. Зазначив, що із врахуванням глибини тілесного ушкодження, глибокої глибини раневого каналу, довжини раневого каналу, таке тілесне ушкодження утворюється із силою прикладання руки.

Також вина ОСОБА_6 підтверджується й іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які були безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні та яким надано належну правову оцінку в судовому рішенні.

Не є слушними й доводи апелянта стосовно того, що суд безпідставно послався як на доказ вини обвинуваченого на протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 , оскільки суд не прийняв у якості належного та допустимого доказу вини обвинуваченого вказаний доказ, вмотивувавши це у вироку.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення та неналежної оцінки доказів, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, місцевий суд обґрунтовано визнав їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які б призвели до ухвалення незаконного рішення.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.50,65 КК України. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав частково, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює. Обставин, що пом`якшують, не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які би відповідно до вимог ст.412 КПК України, тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

З урахуванням викладеного, переглянувши вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга з наведених у них підстав задоволенню не підлягає, а тому вирок необхідно залишити без змін, як законний та обґрунтований.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: