Дата документу 14.05.2019 Справа № 314/4585/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/710/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/4585/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2018 року, якою

відмовлено в застосуванні амністії за Законом України «Про амністію у 2016 році» відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали, до суду надійшла заява засудженого про застосування амністії.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд зазначив, що амністія до засудженого в порядку ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» не застосовується, оскільки особа засуджена за тяжкий злочин, за ч.3 ст.185 КК України, початок строку: 24.09.2017, кінець строку: 30.01.2020 і на день набрання Законом чинності не відбув більше половини призначеного строку основного покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилається на необґрунтованість відмови у задоволенні заяви. Зазначає, що суд першої інстанції невірно встановив дату відрахування строку відбування покарання, в рішенні суду вказано, що цей строк відраховується з 24.09.2017, однак згідно рішення апеляційного суду строк покарання відраховується з 24.04.2017. Крім того, вироком апеляційного суду засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 24.04.2017 по 17.01.2018 за ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Таким чином, апелянт вважає, що він має більше половини відбутого строку покарання. Окрім вказаного, засуджений має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка вважала, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга засудженого, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду в цілому відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Приморського районного суду від 08.09.2017 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Вказаний вирок вступив законну силу 17.01.2018. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання, зараховано строк тримання під вартою з розрахунку 1 день тримання під вартою за два дні позбавлення волі з 24.04.2017 по 20.06.2017.
Закон України «Про амністію у 2016 році» набув чинності 07.09.2017.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягаютьзасуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

На момент набуття чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 відбув 8 місяців 28 днів основного покарання (з 24.04.2017 по 07.09.2017 з урахуванням ч.2 ст.75 КК України), тому остаточний висновок суду про те, що засуджений не відбув половини призначеного основного покарання на день набрання Законом чинності і відсутність підстав для застосування щодо засудженого амністії за Законом України «Про амністію у 2016 році» - є правильним.
Доводи засудженого на предмет того, що він є суб`єктом цього Закону, оскільки має неповнолітню дитину і відбув більше половини строку покарання на момент звернення до суду з відповідним клопотанням (посилання в цьому контексті на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області, якою на підставі ч.5 ст.72 КК України, йому у строк покарання було також зараховано строк тримання під вартою 21.06.2017 по 17.01.2018 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі), є безпідставними, адже в Законі йдеться саме про період відбуття покарання до дня набрання ним (Законом) чинності.

Суд першої інстанції додержався вимог закону і обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання, відтак підстав для скасування прийнятого судом рішення через наведені апелянтом доводи не має.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2018 року, якою відмовлено в застосуванні амністії за Законом України «Про амністію у 2016 році» відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4