Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1304/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетерівка Житомирського району, громадянина України, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого, якого
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку із недоведенням вчинення злочину обвинуваченим.
встановила:

ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що 26 січня 2015 року у вечірній час разом із ОСОБА_10 розпивали спиртні напої у приміщенні літньої кухні поблизу будинку № 13 по вул. Лесі Українки в с. Михайлівка Житомирського району, де між ними раптово виник конфлікт щодо вживання алкогольних напоїв, принесених ОСОБА_10 . В ході цього конфлікту у ОСОБА_8 виникла неприязнь до ОСОБА_10 і він вирішив його вбити.
Реалізовуючи свій умисел, в цей же день та місці ОСОБА_8 , дочекавшись, коли ОСОБА_10 ліг на ліжко, взяв ніж і підійшов до ліжка, де лежав ОСОБА_10 , та із значною силою прикладання наніс йому один удар ножем в область життєво - важливого органу - серця, і таким чином умисно вбив ОСОБА_10 . Смерть останнього настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця, яке ускладнилось масивною крововтратою.

Судом зазначив, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_10 було вбито, проте не доведено поза розумним сумнівом, що це вбивство вчинив саме обвинувачений, оскільки сукупність доказів не виключає версію того, що вбивство ОСОБА_10 могла вчинити інша особа (особи) з більш вагомих мотивів, і суду ця версія вбачається більш вірогідною. Тому ОСОБА_11 підлягає виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку із не доведенням того, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК, вчинено саме ним.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На думку прокурора суд при ухваленні вироку виклав одні з показань обвинуваченого, надані ним в суді, однак жодним чином не надав оцінки тому, що ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту, який досліджений під час судового розгляду, надавав інші показання, які різняться з показаннями наданими ним у суді.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 , не повідомляв про конфлікт між потерпілим та ОСОБА_12 , а висував версію про можливу причетність іншої особи.

Поза увагою суду залишилось і те, що під час досудового розслідування біля колодязя поруч із домоволодінням сусіда Корбута, де обвинувачений з ОСОБА_13 набирали зазвичай воду і куди зі слів обвинуваченого він ходив після смерті потерпілого, було виявлено ніж та футболку.

В той же час, при ухваленні вироку судом взагалі не надано оцінку протоколам проведених НСРД згідно до яких ОСОБА_8 після затримання не розповідав про причетність інших осіб, а вказував про те, що ОСОБА_10 заховав горілу під подушку та не хотів ділитися.

Зазначає, що судом однобічно оцінено показання свідка ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 , які повідомляли про конфлікти та погрози, побиття потерпілого обвинуваченим незадовго до його вбивства, острах потерпілого лягати спати.

На думку прокурора усі ці докази свідчать про те, що ОСОБА_10 вбив саме ОСОБА_8 , оскільки вони проживали разом, між ними виникали конфлікти, в тому числі й під час вживання алкогольних напоїв, під час яких ОСОБА_8 бив ОСОБА_10 .

Вважає, що висновок суду про виправдання ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні є передчасним, зроблений судом без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому вирок не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Просить постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання 10 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційні вимоги та просив скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, заперечення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

За змістом ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції дослідивши усі надані стороною обвинувачення докази, проаналізувавши їх та надавши їм належну юридичну оцінку з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку дійшов до обґрунтованого висновку про те, що зазначеними доказами не доведено те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_10 було вбито одним ударом гострого предмета з шириною леза близько 3 см у приміщенні літньої кухні, де вони проживали з ОСОБА_8 , у період часу з 20 год. 30 хв. 26.01.2015 по 1 год. 30 хв. 27.01.2015, коли ОСОБА_10 знаходився на ліжку, про що свідчить відсутність слідів крові на інших предметах обстановки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, яку було проведено 27.05.2015 року смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого ушкодження грудної клітки з ушкодженням серця, яке ускладнилось масивною крововтратою. Ушкодження являється колото-різаним з довжиною раневого каналу не менше 6-7 см та утворилося від одноразової дії колючо-ріжучого предмету, Тілесні ушкодження ОСОБА_10 були нанесені сторонньою особою, при їх нанесені ОСОБА_10 був обернений передньою поверхнею грудної клітини до нападника, після їх отримання яких-небудь фізичних дій не виконував (переміщення, ходіння тощо), при цьому судово-медичні дані, які б свідчили про падіння ОСОБА_10 з вертикального положення на тверду площину, при дослідженні трупа не виявлено. Вказане тілесне ушкодження було йому спричинено незадовго до його смерті.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину як в ході досудового розслідування так і у суді не визнавав.
В суді першої інстанції він пояснив, що ОСОБА_10 , з його згоди проживав у його помешканні, оскільки залишився без житла так як його будинок згорів. Проживали вони у приміщенні літньої кухні, розташованої на території домоволодіння. Між ними іноді виникали сварки через те, що ОСОБА_13 крав у односельчан продукти та живність. Одного разу він вдарив його в обличчя й вигнав з будинку за крадіжку курки. Лукащук вживав алкоголь щодня та у нього навіть була звичка ховати пляшку під свою подушку, проте ніколи сварок між ними з цього приводу не було. До їх помешкання часто заходив їх односельчанин ОСОБА_16 .
Також пояснював, що ОСОБА_16 використовував ОСОБА_13 , він примусив обвинуваченого продати квартиру, інше майно, оформляв на нього кредити, гроші забирав собі, а їм давав горілку та їжу.
Мельник іноді бив його та ОСОБА_13 , а в день коли сталось вбивство, привіз горілку та пообіцяв заїхати у вечері. В обід вони з ОСОБА_13 поїли, випили, після чого лягли кожен на своє ліжко, згодом він заснув. Чув, як до них приїжджав ОСОБА_16 , вони із ОСОБА_13 сварились. Коли обвинувачений вночі прокинувся, то виявив, що ОСОБА_13 без ознак життя.
Про смерть ОСОБА_13 він відразу повідомив його сестру - ОСОБА_17 .

В ході слідчого експерименту ОСОБА_8 , в основному надавав аналогічні показання щодо обставин, які мали місце у період часу з 26.01.2015 по 27.01.2015 року, детально розповідав та показував на місці про свої дії до моменту виявлення без ознак життя ОСОБА_13 так і після цього.
В ході цієї процесуальної дії він також повідомив про те, що до його помешкання, в той день приходив ОСОБА_16 .

Узгоджуються показання обвинуваченого про обставини виявлення трупа потерпілого і з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_18 показала, що дійсно, вночі 27.01.2015 року до неї додому прийшов обвинувачений та повідомив про смерть брата, він був п`яний, висловлював занепокоєння, що смерть можуть «звалити» на нього. Її співмешканець ОСОБА_19 пішов до будинку ОСОБА_20 , а коли повернувся повідомив про вбивство.
Також, ОСОБА_18 повідомила, що зі слів покійного брата їй було відомо про те, що ОСОБА_16 , використовував брата на роботі, грошей йому не сплачував, а постачав горілу, їжу, він змусив брата продати житло, оформляв на нього кредити. Брат повідомляв їй, що боїться ОСОБА_16 , який бив його і що той може його вбити щоб не віддавати грошей.

Свідок ОСОБА_19 під час допиту у суду повідомив, що вночі 27.01.2015 р. ходив з ОСОБА_18 до його житла де побачив на ліжку без ознак життя потерпілого та виявив у нього поріз на грудях та сліди крові. Повернувшись додому з ОСОБА_20 , останній викликав поліцію. Свідок повідомив, що ОСОБА_20 пояснював, що виявив тіло потерпілого, коли прокинувся. Також, Пригода підтверджував про існування неприязних стосунків між потерпілим та ОСОБА_16 через кредити.

Не підтвердили версію обвинувачення про вчинення умисного вбивства обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_10 з приводу раптового конфлікту щодо вживання алкоголю на думку колегії суддів і допитані в суді свідки на показаннях яких прокурор обґрунтовує доводи апеляційної скарги.

Так, свідок ОСОБА_14 повідомила про родинні стосунки з ОСОБА_21 . Мельником, а також про те, що бачила за місяць до смерті у свого бувшого співмешканця ОСОБА_13 тілесні ушкодження на обличчі, які зі слів останнього йому спричинив обвинувачений за крадіжку курки. Тоді ж вона бачила їх п`яних та чула від обвинуваченого погрози на адресу потерпілого. Потерпілий за декілька неділь до смерті повідомляв їй що боїться заснути.

Свідок ОСОБА_15 повідомила про проживання потерпілого у помешканні обвинуваченого, їх зловживання алкоголем, а також підтвердила про те, що ОСОБА_8 раніше спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

Зазначені докази, на думку колегії суддів, жодним чином не підтверджують версію обвинувачення, оскільки в них відсутні інформація про події, які мали місце, в період часу з 26.01.2015 по 27.01.2015 року. Існування попереднього конфлікту та бійки між обвинуваченим та потерпілим, яка мала місце за декілька неділь до настання його смерті, після якої потерпілий залишався жити у помешканні обвинуваченого та підтримувати з ним стосунки, спільно вживати алкогольні напої, не повідомляв своїй рідні та правоохоронні органи про загрозу для свого життя від обвинуваченого не може бути доказом вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства та навіть існування між ними на час його вчинення неприязних стосунків.

Колегія суддів погоджується з висновком до якого дійшов суд першої інстанції щодо непричетності ОСОБА_8 до вбивства, оскільки відомостей про те, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 того вечора стався конфлікт, матеріали справи не містять, це є припущенням сторони обвинувачення.

Крім того, жодних доказів про те, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникали конфлікти саме на ґрунті вживання алкоголю, стороною обвинувачення суду не надано.

Під час затримання ОСОБА_8 , слідством не було виявлено на обвинуваченому та його одязі слідів бійки або боротьби, крові чи інших доказів, які можуть свідчити про ці обставини.

Про це, свідчить і послідуюча поведінка ОСОБА_8 , який через незначний час після смерті потерпілого повідомив його родичів та правоохоронні органи, даних про те, що він намагався приховати смерть ОСОБА_10 , спотворити обстановку в будинку, прибрати сліди крові в матеріалах справи не має.

Погоджується колегія суддів і з тим висновком, що знайдені поблизу іншого помешкання під час огляду 14.03.2015 р., понад 1,5 місяці після вчинення злочину ніж, який може бути знаряддям злочину, відповідно до конструктивних характеристик, а також футболка зі слідами крові людини, також не підтверджує причетність до вказаного злочину обвинуваченого, оскільки, відповідно до висновку експерта від 6.04.2015 № 80/ц на вказаному ножі слідів крові не виявлено. Жодних доказів того, що цей ніж та футболка належали обвинуваченому, були приховані ним суду не надано.

Доводи прокурора, про те, що ОСОБА_8 міг викинути зазначеного ножа та футболку проходячи в ночі до помешкання Мельника, щоб повідомити йому про смерть ОСОБА_13 є припущеннями сторони обвинувачення, які нічим не підтверджуються.

Не знайшли свого обґрунтованого підтвердження доводи прокурора про те, що судом при ухваленні судового рішення не надано оцінку наданим обвинуваченням протоколам проведених НСРД, оскільки під час розгляду справи судом було досліджено записи розмов ОСОБА_8 після його затримання з іншими затриманими з наданням оцінки у своїх висновках.

Як вбачається з цих розмов, ОСОБА_8 увесь час заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_10 , стверджував, що виявив його мертвим у ночі та лише висував версії про можливу причетність до вбивства інших осіб, вказував, що конфлікту з потерпілим, в тому числі і на ґрунті вживання алкоголю не мав.

З протоколу огляду місця події від 27.01.2015 р. та відеозапису слідчого експерименту з ОСОБА_8 вбачається, що двері до приміщення літньої кухні де було виявлено труп потерпілого, мають пошкодження, у них відсутнє скло, на момент огляду відкриті, що робить безперешкодним доступ до приміщення інших осіб, а зі слів обвинуваченого, які не спростовані обвинуваченням, вони взагалі не зачинялися та весь час перебували відкритими. (т. 1 а.с. 205, т.2 а.с.104)

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність виправдування ОСОБА_8 із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, належним чином мотивувавши своє рішення, оскільки надані стороною обвинувачення докази не підтверджують, що саме обвинувачений вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 .

В суді апеляційної інстанції, прокурор прокуратури вищого рівня вийшовши за межі доводів апеляційної скарги, в своїх поясненнях звернула увагу колегії суддів, як вона вважала, на допущені судом першої інстанції істотні процесуальні порушення та на однобічність та неповноту судового розгляду.

Так, у своїх поясненнях прокурор вказала на порушення вимог ст. 319 КПК України при зміні складу суду, проведення судового розгляду, в тому числі дослідження доказів у відсутність потерпілої, яка не була належним чином повідомлення про час та місце судового розгляду, не проведення допиту усіх свідків заявлених стороною обвинувачення, а також залишення без перевірки версії обвинуваченого про можливу причетність до вбивства ОСОБА_22 .

Про те, перевіривши зазначені усні доводи прокурора, колегія суддів не вбачає таких порушень, які б давали підстави для скасування виправдувального вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження автоматизованою системою документообігу суду під час надходження провадження було визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24

17.07.2015 року, в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_24 у відставку, було остаточно визначено колегію в складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_23 . ОСОБА_25 , після чого 04.09.2015 р. розгляд справи новим складом суду було розпочато з початку, а саме з проголошення обвинувального акту (т.1 а.с.48, 76).

В послідуючому, 27.11.2017 року, в зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_25 , відбувся повторний автоматизований розподіл справи з визначенням членом колегії судді ОСОБА_26 (т.2 а.с. 118).

Суд у відповідності до ст. 319 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового процесу, які не наполягали на проведенні нових процесуальних дій, які вже були здійсненні, згоди нового судді, який замінив суддю, який вибув, суд вмотивованою ухвалою визнав за можливе розпочинати судовий розгляд не з початку та відсутності необхідності повторно здійснювати процесуальні дії, які вже здійснювались з такими рішенням погоджується і апеляційний суд та вважає, що таке рішення не вплинуло негативно на судовий розгляд (т.2 а.с 121, 122).

Також, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення внаслідок порушення прав потерпілої.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_18 дійсно була відсутня, в судових засіданнях 11.06.2015 р, 04.09.2015 р., 17.11.2016 р., коли проводився допит обвинуваченого ОСОБА_8 , досліджувались письмові докази (т.1 а.с. 28, 76)

Про те, в матеріалах провадження є заява потерпілої про проведення розгляду у її відсутність від 17.07.2015 р., а 12.02.2016 р. у судовому засіданні, суд відновив порушено право потерпілої та повторно допитав обвинуваченого у її присутності, надав можливість їй дати показання та заслухав її думку щодо покарання обвинуваченого.

30.12.2017 року як вбачається з свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 потерпіла ОСОБА_18 померла, а тому враховуючи, що поновити порушене право потерпілої на даний час не можливо, проведення певних судових засідань у її відсутність не може бути визнана підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції (т.2 а.с. 141).

Не може погодитись колегія суддів і з зауваженнями прокурора щодо неповноти судового розгляду, яке полягає у тому, що судом не допитано всіх свідків заявлених стороною обвинувачення.

Так, дійсно прокурором на початку судового розгляду було заявлено клопотання про допит 24 свідків (а.с. 73 т.1).

Відповідно до матеріалів справи судом в період з 04.09.2015 року по 05.09.2017 року вживались заходи щодо їх допиту, а саме направлялись повістки, застосовувались приводи, вносились окремі доручення прокурору для забезпечення явки свідків обвинувачення, що не дало результатів.

Судом були допитані згідно до списку свідки: ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

05.09.2017 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , в судовому засіданні відмовилась від свого клопотання про допит інших свідків та просила зменшити обсяг дослідження доказів, а тому суд виходячи з принципу змагальності судового розгляду зменшив обсяг доказів, які підлягають дослідженню (т.2 а.с. 103).

Не може апеляційний суд погодитись і з міркуваннями прокурора, в суді апеляційної інстанції про обов`язок суду першої інстанції здійснити перевірку фактів викладених в поясненнях обвинуваченого ОСОБА_8 про можливу причетність до злочину іншої особи, оскільки таких клопотань прокурорм не заявлялось і це не узгоджується з вимогами ст. 337 КПК України, яка регламентує, що судовий розгляд проводиться лише в стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів вважає вирок законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: