Дата документу 11.12.2018 Справа № 317/4959/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/588/18
Єдиний унікальний № 317/4959/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 09 липня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітнього сина 2006 р.н., працевлаштованого на посаді складальника меблів ПАТ «Прогрес», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту його фактичного затримання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на її утримання 930 грн. щомісячно, починаючи з 29.08.2016 року до 29.08.2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300000 грн. та 20000 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, а разом 320000 грн. 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 122293,11 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., а всього 222293,11 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 4925,76 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 29 серпня 2016 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 814», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Харків-Сімферополь з боку м. Сімферополь в напрямку м. Харкова. Окрім нього в кабіні зазначеного автомобіля знаходився потерпілий ОСОБА_12 .
В той же час, у зустрічному напрямку рухався автомобіль «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 та з пасажирами ОСОБА_14 та ОСОБА_11 .
Під час руху на 305 км вказаної автодороги, на ділянці поблизу смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_7 на закругленні проїжджої частини перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху автомобіля «Mercedes-Benz 814», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пересік суцільну осьову лінію дорожньої розмітки, продовжив рух через зустрічну смугу руху за межі проїжджої частини, де скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 .
Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.10.1 та Розділу 34 (дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України.
Внаслідок скоєної обвинуваченим ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Opel Vivaro» ОСОБА_14 було завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких він помер на місці ДТП, пасажиру автомобіля «Opel Vivaro» ОСОБА_11 завдано тяжких тілесних ушкоджень, а пасажиру автомобіля «Mercedes-Benz 814» ОСОБА_12 - тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції зазначає, що висновки суду, викладені в рішенні не відповідають обставинам кримінального провадження, оскільки ці висновки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які істотно впливають на його висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, апелянт вважає, що судом суттєво порушені норми процесуального права, що на її думку, призвело до хибного визнання доказу неналежним та неповноти вивчення обставин справи. Також захисник посилається у своїй скарзі на хибність вихідних даних наданих для проведення експертизи, тому оперуючи хибними вихідними даними судовий експерт зробив хибні висновки. Таким чином висновки судової експертизи №743/16 від 26.10.2016 року на думку апелянта, не можуть бути об`єктивними. Оскаржуваним вироком Висновок №07/17, наданий стороною захисту, взагалі не аналізується та визнаний неналежним доказом.

Крім того, суд незаконно, всупереч прямим приписам норм матеріального цивільного права та норм законодавства про працю частково задовольнив позови, стягнувши суми з ОСОБА_7 . Вважає, що відповідачем у цивільних позовах потерпілих має бути ОСОБА_12 , оскільки відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 мали всі істотні умови трудового договору. Стосовно цивільного позову ОСОБА_11 апелянт вважає його таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки його не підтверджено доказами.

Також захисник вказує, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем «Mercedes-Benz 814», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована полісом ПАТ «Страхова компанія «ЮВЕС», тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволені незаконно.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника; думку потерпілих, які вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав повністю. Зі змісту його пояснень випливало, що ДТП сталося через технічну несправність автомобіля «Mercedes-Benz 814», за технічним станом якого слідкував ОСОБА_12 який є його власником.

Натомість вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_10 свідка ОСОБА_13 , показами допитаних в судовому засіданні експертів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які узгоджуються між собою та з письмовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

протоколом огляду місця ДТП від 29 серпня 2016 року та додатками до нього у вигляді схеми ДТП і фототаблиць;

протоколом додаткового огляду місця події від 30 серпня 2016 року та додатками до нього у вигляді схеми і фототаблиць;

протоколом додаткового огляду місця події від 27 вересня 2016 року та додатками до нього у вигляді схеми і фототаблиць;

протоколом проведення слідчого експерименту від 22 вересня 2016 року та додатками до нього у вигляді схеми і фото таблиць;

висновком експерта № 649/16 від 27 вересня 2016 року (інженерно-транспортна експертиза) з фототаблицями до нього;

висновком експерта № 663/16 від 13 вересня 2016 року (інженерно-транспортна експертиза) з фототаблицями до нього;

висновком експерта № 662/16 від 16 вересня 2016 року (інженерно-транспортна експертиза) з фототаблицями до нього;

висновком експерта № 743/16 від 26 жовтня 2016 року (інженерно-транспортна експертиза);

висновком експерта № 2884 від 19 вересня 2016 року (судово-медична експертиза трупа потерпілого ОСОБА_14 );

висновком судово-медичної експертизи № 4264 від 02 листопада 2016 року (експертиза живої особи - потерпілого ОСОБА_12 );

висновком судово-медичної експертизи № 4128м/д від 09 листопада 2016 року (експертиза живої особи - потерпілої ОСОБА_11 );

Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності, допустимості, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку і всебічності, та їм дана належна оцінка. Версія обвинуваченого спростована, а висновки щодо наявності вини ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху (п.10.1 та розділу 34 ПДР України), що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, потерпілій тяжке тілесне ушкодження і смерть потерпілому, викладені обґрунтовано і вмотивовано.

Судом також досліджувався і висновок судової автотехнічної експертизи № 07/17 від 08.04.2017 р., наданий стороною захисту, і допитувався експерт ОСОБА_17 , який проводив вказану експертизу, при тому що де-юре вказаний висновок був неналежним доказом.

Висновки суду на предмет експертизи наданою стороною захисту, колегія суддів вважає обґрунтованими, тоді як висновки експерта такими, які не спростовують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Версія обвинуваченого про те, що автомобіль став некерованим через технічний стан, оцінена критично, адже покази обвинуваченого щодо обставин події безпосередньо до моменту зіткнення автомобілів суперечили іншим доказам (показам ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , висновку експерта ОСОБА_15 і його показам в судовому засіданні). Доводи сторони захисту на предмет того, що висновки експертів є неналежними доказами, оскільки були зроблені на підставі хибних вихідних даних є безпідставними, адже розбіжності, на які вказує захисник (як-то місце удару; застосовував чи не застосовував водій автомобіля «Opel Vivaro» гальмування, і яка точно була швидкість цього автомобіля; державний номер автомобіля «Mercedes-Benz 814») у вихідних даних, не впливали на результати експертних досліджень з точки зору відповідності дій ОСОБА_7 вимогам ПДР України.

Той факт, що по усім питанням, які ставилися на вирішення експертам для встановлення обставин події, не були дані однозначні відповіді, не вказує на те, що висновки експертиз є неналежними доказами. Оцінка висновків експертів, як зазначалося вище, зроблена судом у сукупності з іншими доказами, при цьому для усунення невідповідностей і сумнівів по ряду питань експертиз, експерти були допитані в судовому засіданні безпосередньо.

Відповідно ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Захисник в апеляційній скарзі прохала суд дослідити всі докази, які досліджувались під час розгляду провадження в суді першої інстанції, однак вказане клопотання не може бути задоволено з огляду на положення ч.3 ст.404 КПК України, адже усі докази були досліджені судом повно і без порушень, доводами апелянта цей факт не спростовується, а лише виражається незгода із оцінкою доказів судом.

Так само, через відсутність доказів, оцінені критично доводи на предмет трудових відносин між обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_12 . Той факт, що ОСОБА_7 декілька разів допомагав ОСОБА_12 (своєму куму) в жодному разі не свідчить про наявність трудових відносин між ними.

Свої висновки з приводу версії обвинуваченого і захисника (щодо причини ДТП) і доводів захисника (щодо трудових відносин) суд обґрунтував належним чином, колегія суддів погоджується з ними і вважає, що судом правильно розцінені ці версія і доводи, як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності (кримінальної і цивільної) за вчинене.

Об`єктивних підстав для породження сумніву у законності отримання доказів і визнання їх недопустимими не має. Так само не встановлено процесуальних порушень і порушень прав обвинуваченого на стадії досудового розслідування.

Так, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку. В апеляційній скарзі захисник наводить аналогічні оводи тим, що надавалися під час розгляду провадження в суді першої інстанції і, яким надана правова оцінка судом, формально виражає незгоду із вироком суду, і не спростовують об`єктивними даними висновки місцевого суду.

Відтак, доводи зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілих, обставини які пом`якшують покарання і відсутність обставин які його обтяжують.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуваний вирок є законним, вмотивованим та обґрунтованим, і підстав для його скасування і постановлення виправдувального вироку, за доводами апеляційної скарги обвинуваченого, не вбачається.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 09 липня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4