УХВАЛА
ОСОБА_3 вважає постанову слідчого незаконною, оскільки у кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій для встановлення істини по справі. Зазначає, що ним неодноразово подавалися до слідчого відповідні клопотання, в тому числі і щодо його допиту як потерпілого у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 .
В судовому засіданні заявник підтримав скаргу, з підстав наведених в ній.
Слідчий або прокурор у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
28.01.2019 прокурор прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 подав суду заяву про розгляд скарги без участі прокурора.
Враховуючи те, що неявка слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги у його відсутності, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України вважав за можливе розглянути скаргу у його відсутність.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження.
Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при закритті кримінального провадження вищевказані обставини не були виконані у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим за час проведення досудового розслідування не допитано заявника на предмет обставин, на які він посилається в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення. Цей факт позбавив встановити чи спричинено заявнику бездіяльністю службової особи майнової шкоди, розмір якої встановлений ст. 367 КК України (ч.ч. 1,2).
Таким чином, слідчий суддя вважає, що викладені у скарзі доводи заявника щодо неповноти досудового слідства є обґрунтованими.
При цьому, у матеріалах провадження немає відомостей про обставини, які об`єктивно перешкодили слідчому належним чином виконати вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, проведення допиту ОСОБА_3 та інших слідчий дій, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Отже, на думку слідчого судді, слідчий допустив неповноту досудового розслідування та передчасно закрив кримінальне провадження, тому суд вважає, що відповідна постанова слідчого підлягає скасуванню.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 22, 26, 284, 303, 304, 306307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу та матеріали кримінального провадження направити до прокуратури Запорізької області для організації продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 28.01.2019

Повний текст ухвали виготовлений 01.02.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1