Справа №523/3332/17
Провадження №1-кп/523/178/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0005939 від 3.09.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що під час судового провадження на підставі ст.331 КПК України 23.01.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження був застосований запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з покладеними на нього обов`язками строком на 2 місяці, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 23.03.2019 року.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про зміну щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а саме обвинуваченим свідомо допущено порушення обов`язків щодо судової заборони залишати місце свого мешкання у певний період доби, покладених на нього ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.01.2019р., про що на адресу суду був спрямований лист начальника Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про вказані факти, що також підтверджується протоколами допиту свідків, відповідно яких обвинувачений за вказаною адресою не проживає; разом з цим ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні іншого тяжкого кримінального правопорушення за ст.187 ч.4 КК України, вчора йому була вручена підозра, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0004975 від 29.10.2018р., що дає підстави вважати, що деякі ризики, передбачені ст.177 КПК України збільшились, а саме можливість вчинення інших кримінальних правопорушень; крім того ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за ст.121 ч.1 КК України, судовий розгляд ще триває, обвинувачений може та здатний порушувати покладені на нього обов`язки, переховуватися від суду, оскільки з місця скоєння злочину зник; незаконно впливати на недопитаних свідків, так як всі проживають неподалік один від одного в одному районі м. Одеси з метою зміни ними показань, не працевлаштований, тому на теперішній час не можливо говорити про його належну поведінку, оскільки на сьогоднішній день ризики, передбачені ст.177 КПК України не змінилися, яким не можливо запобігти іншим видом запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, вважаючи, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну поведінку ОСОБА_5 . Водночас просив не визначити розмір застави, так як злочин скоєний з застосуванням насильства.

Вислухавши думку учасників процесу захисника ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що ст.62 Конституції України ніхто не скасовував, наявність іншої підозри не означає, що підзахисний скоїв нове кримінальне правопорушення, жодних доказів його причетності до інкримінованого йому та іншим фігурантам діяння, яке мало місце 3.07.2018р. і лише зараз пред`явлена підозра, не має, потерпіла описує чоловіка, який зовсім не відповідає зовнішності ОСОБА_5 , на відео запису з місця події нічого не видно, крім метушні, тому ризики, на які посилається сторона обвинувачення безпідставні; водночас підвергаючи сумніву надані прокурором протоколи допиту свідків, відповідно яких обвинувачений нібито не проживає за місцем мешкання, тим самим порушив умови домашнього арешту, оскільки викладені в протоколі пояснення суперечать позитивній характеристиці щодо його підзахисного, яка вчора підписувалися тими ж сусідами, яких опитував напередодні співпрацівник поліції, тому суд не може визнати протоколи допиту свідків допустимими доказами, оскільки свідки повинні допитуватися безпосередньо у судовому засіданні, на думку сторони захисту вбачається підтасовка фактів; крім того, ОСОБА_5 на теперішній час працевлаштований, підтверджуючи свої доводи документально, а саме копією довідки з місця роботи, має сім`ю, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо його підзахисного запобіжний захід, щоб ОСОБА_5 мав можливість працювати;

- обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку захисника, запевняючи, що він не порушував покладені на нього обов`язки в рамках запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки весь знаходився за місцем свого проживання;

- приймаючи до уваги покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - сусідів ОСОБА_5 , допитаних за клопотанням сторони захисту безпосередньо у судовому засіданні, які фактично підтвердили, що обвинувачений знаходився за місцем свого мешкання та проживає за вказаною адресою, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, за змістом ст.331 ч.ч.1, 2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченим главою 18 цього кодексу.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч.6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України регламентовано, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії» наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Прокурор в своєму клопотанні посилається на збільшення ризиків, наявність повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, підтверджуючи це документально, суд погоджується з достатньо переконливими доводами сторони обвинувачення, дійсно вказаний факт має місце, але особа не визнана винною у скоєнні інкримінованого їй злочину, тому відносно неї на даний момент діє принцип презумпції невинуватості, разом з цим суд вимушений зазначити, що порушення ОСОБА_5 покладених на нього судом обов`язків під час дії попередньої ухали суду остаточно не доведено; при цьому аргументація сторони захисту щодо можливості належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового провадження, ніж тримання під вартою, є дієвою, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання під час допиту свідків; також приймаючи до уваги викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання особи винною, передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років, але, як було з`ясовано у ході судового засідання, дотримувався умов попереднього застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, має постійне місце мешкання та реєстрації, проживає з родиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, поведінку обвинуваченого під час розгляду клопотання, його пояснення, однак, враховуючи наявність реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не втратили своєї актуальності, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд дійшов до висновку, що при розгляді клопотання прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, що на думку суду буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинуваченого, будь-яких виключних обставин, які б давали підстави для зміни щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу на теперішній час судом не встановлено, у зв`язку з чим клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою задоволенню не підлягає.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 134, 177-178, 181, 183, 184, 194, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично буде проживати відповідно наданої заяви за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешт строком на 2 місяці, тобто до 22.05.2019р.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) зобов`язати ОСОБА_5 не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

2) не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в рамках даного кримінального провадження;

5) прибувати по першому виклику до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Разом з цим організацію та контроль виконання ухвали суду покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0005939 від 3.09.2016р.

Строк дії ухвали суду складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 22.05.2019 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1