ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1400/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/111/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 серпня 2018 року щодо:
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Асканія Нова Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 170 годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо нього не обирався.

Судом встановлено, що 12.11.2017 року близько 19 годин ОСОБА_8 , знаходячись у кухні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завдав два удари кулаком правої руки в область голови ОСОБА_7 , чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад його здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що у провадженні не зібрано достатніх та належних доказів для доведення його винуватості в суді, оскільки свідок ОСОБА_9 підтвердив його алібі про перебування в час вчинення злочину у м. Херсоні. Крім того, факт відсутності його у м. Гола Пристань підтверджено свідком ОСОБА_10 та постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.01.2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а також працівником поліції ОСОБА_11 .. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про допит в якості свідка неповнолітньої доньки своєї дружини та побудував вирок на припущеннях, чим порушив вимоги ст.62 Конституції України та норми кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи потерпілого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.
Розглядаючи апеляційні вимоги обвинуваченого, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним у вчиненні злочину, за який його засуджено, посилаючись на те, що у час вчинення злочину перебував за межами м. Гола Пристань, що підтверджено свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , показання яких суд безпідставно не взяв до уваги.

Ретельно перевіривши ці доводи, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст.374 КПК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину підтверджується доказами, дослідженими та перевіреними судом, яким надана належна юридична оцінка, зокрема:

показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що він є чоловіком ОСОБА_10 матері обвинуваченого та проживає разом із нею в АДРЕСА_3 . 12 листопада 2017 року біля 18-19 годин він знаходився на кухні своєї квартири разом з жінкою ОСОБА_10 , сидів за столом та згодом несподівано відчув удар ззаду в голову та по шиї, обернувся та побачив, що його вдарив пасинок ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння;

аналогічними показаннями свідка ОСОБА_10 матері обвинуваченого, яка була безпосереднім очевидцем вчинення злочину і зазначила, що її син ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на її очах вдарив чоловіка ОСОБА_7 кулаком правої руки в область голови та шиї ззаду. Крім неї, більше удару ніхто не бачив. У той день вдома знаходилась цивільна дружина сина ОСОБА_12 , але на кухні вона не перебувала, тому факт заподіяння удару потерпілому бачити не могла;
протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2018 року з фототаблицями до нього, яким зафіксовано відтворення потерпілим ОСОБА_7 обстановки та обставин вчинення злочину, зокрема, способу та механізму нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (а.п. 49-51);
протоком проведення слідчого експерименту від 15.01.2018 року з фототаблицями до нього, яким зафіксовано відтворення свідком ОСОБА_10 обстановки та обставин, за яких ОСОБА_8 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому (а.п.52-54);
висновком судово-медичної експертизи експерта №160/ГП від 29.11.2017 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, крововиливи в м`які тканини і садно голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, утворились від дій тупого предмета (предметів) можливо 12.11.2017 року (а.п. 45);
висновком експерта №11-160/ГП від 13.03.2017 року, відповідно до якого утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 за обставин, указаних ним та свідком ОСОБА_10 у протоколах допиту та протоколах проведення слідчих експериментах, не виключається (а.п. 46);
висновком експерта №17-11-160/ГП від 11.04.2017 року, відповідно до якого тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 не могли виникнути при падінні з висоти власного росту на тверду поверхню (а.п. 48).
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність у нього алібі, є неспроможними, оскільки свідок ОСОБА_9 , на показання якого спирається ОСОБА_8 як на доказ своєї невинуватості, не підтвердив показання обвинуваченого про перебування його з ним у час вчинення злочину в м. Херсоні та показав, що ОСОБА_8 дресирував його собаку м. Херсоні до 12.00 годин, а злочин вчинено близько 19 годин. При цьому точної дати свідок не пам`ятав, вказував можливо на 13.11.2017 року.
Такі показання об`єктивно не прийняті судом до уваги на користь обвинуваченого, оскільки його версія про перебування в час вчинення злочину з ОСОБА_9 не підтвердилась.
Свідок ОСОБА_12 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, в своїх показаннях зазначила, що у день вчинення злочину вони з чоловіком перебували вдома в м. Гола Пристань, увечері гуляли з собакою, після чого пішли спати, що також суперечить показанням ОСОБА_8 про перебування його у м. Херсоні.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на показання працівника поліції ОСОБА_11 , який прибув на місце події 12.11.2017 року за викликом ОСОБА_7 і не застав вдома ОСОБА_8 як на доказ своєї непричетності до побиття потерпілого, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не доводить факт невинуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , а свідчить лише про те, що він покинув місце вчинення злочину до приїзду працівників поліції.
Той факт, що свідок ОСОБА_11 при прибутті на місці події не бачив очевидних тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого не спростовує обвинувачення, оскільки згідно із висновком судово-медичної експертизи від 29.11.2017 року (а.п. 45) у ОСОБА_7 виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що неможливо побачити візуально, а також подряпини в потиличній області ближче до шиї, які можливо виявити лише при обстеженні потиличної частини голови, чого свідок ОСОБА_11 не робив, а тому відповідні доводи апеляційної скарги, колегія суддів також визнає безпідставними.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правдивість показаній потерпілого, враховуючи його послідовну поведінку після вчинення злочину, зокрема те, що він одразу ж викликав працівників поліції, розповів про вчинене відносно нього насильство, звернувся до поліції з заявою про вчинений злочин, наступного дня 13.11.2017 року пройшов судово-медичне обстеження, що свідчить про логічну поведінку жертви злочину та намагання захиститися від злочинних посягань та покарати винного.

Потерпілий ОСОБА_7 давав послідовні показання про обставини вчиненого злочину, в той час як обвинувачений давав неправдиві показання щодо знаходження його у час вчинення злочину в м. Херсоні у ОСОБА_9 , оскільки такі показання свідок ОСОБА_9 не підтвердив.

Показання потерпілого повністю узгоджуються з іншими зібраними у провадженні доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_10 , результатами слідчих експериментів, висновками судових експертиз.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_13 про вчинення ним насильства в сім`ї щодо свого вітчима (а.п. 64, 65, 66), що, на думку колегії суддів, негативно характеризує особу винного та характеризує його як особу, схильну до насильства в сім`ї.

Суд обґрунтовано критично поставився до показання свідка ОСОБА_12 , як таких, що суперечать показанням потерпілого, свідка ОСОБА_10 , висновкам судових експертиз, з чим погоджується й колегія суддів. Зокрема, ОСОБА_12 в своїх показаннях не називала точних дат щодо події, яка розглядалась, вдавалась до припущень про те, що ОСОБА_7 сам міг пробити собі голову металевим предметом, оскільки якось бачила в руках у нього металевий предмет і нібито була свідком того, як ОСОБА_7 наносив собі цим предметом тілесні ушкодження по голові, згодом припускала про те, що ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння на тверду поверхню у стані алкогольного сп`яніння.
Однак ці припущення повністю спростовуються висновком судово-медичної експертизи від 11.04.2017 року, яким виключається такий механізм заподіяння тілесних ушкоджень.
Крім того, свідок ОСОБА_11 , який 12.11.2017 року виїжджав на виклик потерпілого по факту спричинення йому тілесних ушкоджень, показав, що потерпілий у стані алкогольного сп`яніння не перебував, що підтвердив сам потерпілий та свідок ОСОБА_10 , тому показання свідка ОСОБА_12 в цій частині обґрунтовано визнані судом неправдивими.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_13 як на доказ його невинуватості на факт перебування його 09.11.2017 року за межами України, що підтверджується постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.01.2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки злочин вчинено 12.11.2017 року, а не 09.11.2017 року, доказів про перебування за межами України саме 12.11.2017 року обвинувачений не надав.

Крім того, як в суді першої інстанції під час допиту, так і в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 не заперечував факту перебування його 12.11.2017 року на території України в м. Херсоні, що суперечить його же твердженням про перебування в цей час за межами України та додатково підтверджує факт неправдивості його показань та прагнення уникнути у такий спосіб кримінальної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про скасування вироку як незаконного та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам.

Зокрема, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що його обтяжує, а також відомості про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, однак негативно характеризується за місцем проживання, як особа, що систематично зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок за місцем проживання, є сімейним дебоширом, не працює, підтримує зв`язки з особами негативної спрямованості, притягувався до адміністративної відповідальності (а.п.56), врахував досудову доповідь органу пробації, і дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування або зміни вироку, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4