справа № 495/8107/17
номер провадження 1-кп/495/30/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 рокум.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000468, внесеному 20 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зоря Саратського району Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:
19 листопада 2016 року, приблизно о 09 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_11 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в світлий час доби, здійснюючи рух по прямолінійному, горизонтальному та сухому відрізку дороги, в правій смузі проїзної частини автодороги М-15 Одеса-Рені, на якій організований двосторонній однорядний рух, зі сторони с.Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області в напрямку с.Монаші Білгород-Дністровського району Одеської області, на 80 км + 550 м вказаної автодороги, заздалегідь побачивши спереду задимлення над всією проїжджою частиною, що являлось для нього перешкодою у русі, викликане горінням сухої трави на узбіччі та в полі, розташованих зліва по ходу його руху, яке призвело до значного погіршення видимості проїжджої частини в напрямку руху, в порушенні вимог п.п. 2.3.б, 12.2, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., не врахував зміни дорожньої обстановки, не прийняв заходів до безпечної зупинки керованого транспортного засобу, в`їхав в задимлений відрізок автодороги, де самовпевнено розраховував на відсутність на проїжджій частині дороги інших учасників дорожнього руху хоча і повинен був і міг передбачити наслідки своїх дій,продовжуючи рух прямолінійно в умовах обмеженої видимості, здійснив наїзд на задню частину транспортного засобу марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався попереду нього у попутному з ним напрямку руху, внаслідок чого зазначений транспортний засіб, який перебував в аварійній ситуації, відкинуло вперед і вліво по ходу його руху, де відбулося зіткнення з автопоїздом у складі вантажного контейнеровоза марки «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом «Krone AZW 18», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_13 , який здійснював рух у зустрічному напрямку, в результаті чого водію транспортного засобу марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння і основи черепа, з крововиливами в оболонки півкуль головного мозку, з забійною раною в лівій половині лобної області; закритої тупої травми грудної клітки з множинними прямими і непрямими переломами шести лівих ребер по двом анатомічним лініям з розривами реберної плеври і ушкодженням лівої легені і прямими переломами двох правих ребер; закритої тупої травми живота з розмізженням селезінки, розривами брижі тонкого кишечнику; множинних відкритих переломів лівого плеча і передпліччя з забійно-рваними ранами; рваної рани в області задньої поверхні лівого гомілково-ступневого суглоба; множинних синців і садна обличчя, кінцівок, тулуба, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 181 від 19 вересня 2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (в тому числі в момент заподіяння) та перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертюОСОБА_12 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Вимоги цивільного позову потерпілої визнав частково, а саме суму заподіяних матеріальних збитків визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, не визнав повністю та просив відмовити в їх задоволенні. Крім того, ОСОБА_11 просив суд застосувати відносно нього дію Закону України «Про амністію у 2016 році» так як має неповнолітніх дітей.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також розглянути цивільний позов. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

Крім повного визнання обвинувачуваним ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні дала суду показання про те, що 16 липня 2016 року, вона разом з ОСОБА_12 та онуками на транспортному засобі марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , автодорогою М-15 Одеса-Рені, поверталися з відпочинку. Стан дороги був поганий, а також видимість була погана через задимлення над всією проїжджою частиною, викликаного горінням сухої трави на узбіччі та в полі. Рухаючись по задимленому відрізку дороги вона відчула сильний удар в задню частину, а потім удар в передню частину транспортного засобу, в якому вона знаходилася. ОСОБА_12 , який доводився їй чоловіком, в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження, від яких помер. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, а також просила не призначати ОСОБА_11 суровепокарання.

Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченого і вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину і тяжкого наслідку. Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вчиненого з необережності, в повнолітньому віці; одружений; проживає з дружиною, двома неповнолітніми дітьми та матір`ю, яка є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи; характеризується за місцем проживання позитивно; на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога Комунального закладу «Саратська центральна районна лікарня» не знаходиться; раніше не судимий.

Також, суд враховує і позицію потерпілої, яка в судовому засіданні не наполягає на суровому покаранні ОСОБА_11 .
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_11 суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_11 , орган пробації, враховуючи інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність історії правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує позицію Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що викладена в п. 20, згідно якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, думку потерпілої, яка в судовому засіданні не наполягала на суровому покаранні, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до нього дію ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Підстав для застосування до обвинуваченого дію ст. 69 КК України суд не вбачає.

Беручи до уваги положення ст. 50 КК України, а саме те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також положення ст. 65 КК України відносно засад призначення покарання, згідно яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає за доцільне не призначати додаткове покарання пов`язане з позбавленням обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_11 не обирати.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», суд звертає увагу на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_11 є батьком неповнолітніх ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвами про їх народження і не позбавлений відносно них батьківських прав.

22 грудня 2016 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про амністію у 2016 році»№ 1810-VIІI (далі - Закон), який набув чинності 07 вересня 2017 року, тобто після вчинення ОСОБА_11 злочину.

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності вищезазначеним Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Перешкод для застосування до ОСОБА_11 амністії, встановленої ст. 9 Закону,судом не встановлено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_11 вчинив необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України не є особливо тяжким злочином, та вчинено ним у тверезому стані до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» та на день набрання чинності зазначеним законом ОСОБА_11 має двох неповнолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлений відносно дітей батьківських праві дана обставина судом встановлена на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто судом установлено наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене ОСОБА_11 діяння, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне постановивши обвинувальний вирок, звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного судом покарання з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 38471,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн., суд прийшов до висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Сума матеріальної шкоди в судовому засіданні підтверджена доказами в розмірі 10871,52 грн., у зв`язку з чим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її дружині.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації …».

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги те, що неправомірними винними діями ОСОБА_11 завдано потерпілій ОСОБА_10 моральних страждань, яка внаслідок вчиненого злочину втратила близьку людину (чоловіка), що вкрай негативно вплинуло на її життя, оскільки відчуває моральні страждання і переживання, пов`язані зі смертю чоловіка, вона знаходиться в сильному нервовому потрясінні, був порушений звичний уклад її життя. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань цивільної позивачки, її переживань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн. у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди, підлягають задоволенню у повному обсязі.
В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_11 процесуальні витрати на залучення експертів, які проводили судові автотехнічні експертизи, судову транспортно-трасологічну й автотехнічну експертизу у наявному кримінальному провадженні на загальну суму 10353,40 грн. (528,60 грн. + 1101,00 грн. + 1101,00 грн. + 4404,00 грн. + 3218,80 грн.).

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно ч. 9 ст. 100 КПК України: транспортний засіб марки «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , - підлягає поверненню власнику ОСОБА_11 ; транспортний засіб марки «MAN L2000», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 - підлягає поверненню власнику ОСОБА_16 ; транспортний засіб марки «ГАЗ-33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 - підлягає поверненню власнику ОСОБА_17 ; автопоїзд у складі вантажного контейнеровоза «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом «Krone AZW18», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 - підлягає поверненню власнику ТОВ «Укрспецпром»; автобус марки «Mercedes-Benz 815 D», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 - підлягає поверненню власнику ОСОБА_18 ; транспортний засіб марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , підлягає поверненню власнику ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки шість місяців.

В силу ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»засудженого ОСОБА_11 від призначеного судом покарання звільнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 суму матеріальної шкоди у розмірі 10871 (десять тисяч вісімсот сімдесят одна) гривень 00 копійок, суму моральної шкоди в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_11 матеріальної шкоди, у зазначеному ОСОБА_10 розмірі - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 10353 (десять тисяч триста п`ятдесят три) гривні 40 копійок.

Речові докази: транспортний засіб марки «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_11 ; транспортний засіб марки «MAN L2000», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 - повернути ОСОБА_16 ; транспортний засіб марки «ГАЗ-33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 - повернути ОСОБА_17 ; автопоїзд у складі вантажного контейнеровоза «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом «Krone AZW18», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 - повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрспецпром»; автобус марки «Mercedes-Benz 815 D», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 - повернути ОСОБА_18 ; транспортний засіб марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду ОСОБА_1