ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, судимого 21.02.2017 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.02.2018 скасовано звільнення від відбування покарання за вказаним вироком та направлено для реального відбування покарання; зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2017 року за ч. 3 ст. 186 КК України, більш суворим за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін до моменту набрання вироком суду законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з 01.11.2017 року - з дня його фактичного затримання.

Вироком встановлено, що 17 серпня 2015 року близько 09 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи що в цей час прийде його раніше знайомий ОСОБА_9 , який на території вказаного домоволодіння на підставі усного договору орендує контейнер для зберігання товарно-матеріальних цінностей, з грошовими коштами, призначеними для закупівлі товару для ведення господарської діяльності, став його чекати. Близько 09 год. 30 хв. цього ж дня, ОСОБА_9 приїхав до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де в орендованому контейнері залишив рюкзак з грошовими коштами в сумі 275000 гривень, призначеними для закупівлі товару з метою ведення господарської діяльності, після чого направився по особистих справах. ОСОБА_8 , прослідкувавши, що ОСОБА_9 територію домоволодіння покинув без рюкзаку, з яким заходив, передбачаючи, що там були грошові кошти, маючи прямий злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, через ворота зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 і направився до орендованого ОСОБА_9 контейнеру, достовірно знаючи його розташування, де впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, із використанням заздалегідь заготовленого розвідного ключа збив накладний замок контейнеру та незаконно проник в приміщення контейнеру, звідки викрав рюкзак з належними ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 275000 гривень. Після чого, ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зник з викраденими грошовими коштами, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 275000 гривень.
Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна у великих розмірах, поєднане з проникненням у сховище (крадіжка).

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_8 просить пом`якшити призначене йому покарання. Зазначив, що суд не врахував те, що він не визнав вину, свідок його обмовив, суд дійшов помилкового висновку про те, що він не може стати на шлях виправлення. Вказав, що за місцем проживання він характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки.

Прокурором подане заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якому він просить залишити її без задоволення, а вирок районного суду без змін. Вказав, що вирок є законним та обгрунтвоаним, а призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скраги, захисника, який підтримав апеляцію обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині обґрунтованості засудження обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, дотримання судом при розгляді кримінального провадження вимог кримінального процесуального закону та правильності призначення ОСОБА_8 покарання.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Висновки суду про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілого ОСОБА_11 , згідно з якими він працює та зареєстрований як приватний підприємець, оптова торгівля промисловими товарами. Він офіційно працевлаштував до себе на роботу в травні 2014 року ОСОБА_12 , це його кум, який працював водієм. В цей час ОСОБА_13 , який є двоюрідним братом дружини ОСОБА_14 , працював в «Класі». Вони спілкувалися сім`ями. Дружина ОСОБА_14 попросила, що ОСОБА_13 допомагав йому, працював на нього. З лютого 2015 року ОСОБА_13 почав допомагати та працювати у нього, в день платив йому 200 грн., в тиждень десь працював 2-3 дні, коли необхідно було відвантажити товар, у ОСОБА_15 були ключі від контейнеру. В кінці червня 2015 ОСОБА_16 перестав відповідати на дзвінки і більше не працював на нього, ОСОБА_17 він більше не бачив. 17 серпня 2015 року вранці він приїхав, як завжди на ринок, де неподалік у дворах стояли десь до 50 контейнерів, два з яких він орендував. Він поклав у контейнер рюкзак з грошима у розмірі 275000 грн., паспорт, права, закрив його замками та десь о 9-й год. пішов на ринок. Його не було 20 хв., коли він повернувся до контейнеру, то контейнер вже був відчинений і рюкзака з коштами там не було. Він з хазяїном двору знайшли десь за 50 метрів цю сумку, яка вже була без грошей, документи залишилися в сумці. Він пішов до поліції, написав заяву. Десь в січні 2016 він дізнався, що працівники поліції знайшли ОСОБА_17 , як особу, яка вчинила крадіжку. Він під`їхав до двоюрідної сестри ОСОБА_17 та розповів про цю ситуацію, вона подзвонила і ОСОБА_18 приїхав до них. В розмові ОСОБА_18 вибачився та сказав, що все що у нього є, він віддасть і компенсує. ОСОБА_15 сказав, що все витратив, грошей немає, написав розписку, що віддає за розписками автомобіль, мопеди. ОСОБА_18 нічого не казав, що гроші вкрав не він, а ОСОБА_19 , не казав, що він ( ОСОБА_15 ) до цієї ситуації взагалі не причетний, навпаки визнав, що він вкрав.
Показання свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що вона знає ОСОБА_21 , є його сусідкою. ОСОБА_15 проживає з батьками, з братом. Сім`я неблагополучна, періодично батьки працюють. Сім`я ОСОБА_15 проживає у невеличкому приватному будинку. В кінці серпня 2015 року ОСОБА_22 замінили дах будинку. Тітка ОСОБА_21 на її питання відповіла, що кошти на дах ОСОБА_16 заробив у чоловіка, у якого ОСОБА_16 працював. Також вона бачила, що ОСОБА_16 їздив на скутері. Чула, що ОСОБА_16 також купив автомобіль, однак не бачила.
Показання свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що знає ОСОБА_21 , вони товаришували. Вранці десь о 8 годині в серпні 2015 року він з ОСОБА_24 приїхали на територію ринку ОСОБА_25 , де знаходився контейнер, який належав роботодавцю ОСОБА_15 , його ім`я ОСОБА_16 . Він залишився стояти біля забору, а ОСОБА_15 , у якого був ключ, зайшов у двір де знаходився контейнер, відчинивши замок, проник до контейнеру, з якого забрав рюкзак, у якому знаходились десь 270 тис. грн., переклав гроші з рюкзака в сумку. Після чого ОСОБА_15 побіг, потім вони поїхали на район до квартири ОСОБА_26 , де перерахували гроші, які були в пачках. ОСОБА_15 дав йому десь 10 тис. грн. ОСОБА_27 дали 100 грн. Потім ОСОБА_15 ці кошти сховав у закинутому домі неподалік від будинку ОСОБА_15 . Сухін подарував йому мопед, один залишив собі. ОСОБА_28 подівав ці кошти йому невідомо. Знає, що ОСОБА_15 купив автомобіль, зробив ремонт дома.
Протокол огляду місця події від 21.04.2016, згідно з яким місцем огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Територія домоволодіння огороджена цегляним парканом, вхід до якого здійснюється через металеві ворота, які на момент огляду зачиняються з середини замком, який на час огляду не має пошкоджень. З лівої сторони від входу до домоволодіння розташований житловий будинок з надвірними будівлями. З правої сторони від входу до домоволодіння в ряд розташовані 21 металеві контейнери висотою близько 2,5 метра шириною 1,5 метра, глибиною 2 метри. З правої сторони від входу 17 метрів по рахунку від входу до домоволодіння розташований металевий контейнер 15/2 пофарбований голубою фарбою. Вхід до металевого контейнеру здійснюється через металеві двері, які відкриваються на зовні в різні одна від одної сторони. На момент огляду металеві петлі із слідами корозії металу по всій площині, на яких на момент огляду свіжих слідів псування металу не виявлено. В ході огляду місця події потерпілий ОСОБА_9 вказав та показав, що (рюкзак)сумка викрадена з грошами знаходилась під стіною з правою сторони від входу у контейнер. Після чого в ході огляду місця події вказав що зникнення його грошей виявив порожню сумку в якій знаходились гроші під парканами за останнім контейнером з правої сторони від входу до домоволодіння (а.с. 108-110).
Розписка від 22.10.2015 р., згідно з якою ОСОБА_8 купив у ОСОБА_29 автомобіль «ВАЗ-21013» д/н НОМЕР_1 за 7700 грн. (а.с. 103).
Розписка від 01.03.2016 р. та 20.03.2016 р., згідно з якими ОСОБА_8 куплений ним автомобіль «ВАЗ-21013» д/н НОМЕР_1 передав на зберігання ОСОБА_11 до 31.12.2016 року, а також передав на зберігання ОСОБА_11 до 31.12.2016 року мопед, куплений ним за 4800 грн. (а.с. 100-102).
Виписка з ЄДРЮО та ФОП та довідка податкової інспекції від 08.05.2014, згідно з якими з 22.04.2014 потерпілий ОСОБА_9 зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається неспеціалізованою оптовою торгівлею (а.с. 98,99).
Податкова декларація платника єдиного податку ФОП за 2014, 2015 рр., згідно з якими потерпілий ОСОБА_9 задекларував обсяг доходу за звітний 2014 р. 578 026 грн., за 2015 р. 1098047,54 грн. (а.с. 93-97).
Видаткові накладні, згідно з якими ФОП ОСОБА_9 придбав 23.01.2015 товари (електроди) на суму 135 392,58 грн., 06.02.2015 на суму 100 034,09 грн., 07.08.2014 - 191 243,26 грн., 08.05.2015 на суму 105 005,979 грн., 11.05.2015 на суму 59805,54 грн., 20.05.2015 на суму 45200,43 грн. (а.с. 87-92).
Зазначені показання потерпілого, свідків, письмові докази по справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 4 ст. 185 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, поза розумним сумнівом та спростовують позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_8 є непричетним до інкримінованого йому злочину.
З приводу пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 надав суду показання, відповідно до яких він вину не визнав, пояснив, що з потерпілим ОСОБА_11 він знайомий, оскільки він працював у потерпілого вантажником по вул. Наринська, 25, у м. Харкові, де знаходився контейнер. Туди складались інструменти, товари, ключі він контейнеру він мав. Працював він десь рік, перестав працював на початку літа 2015 року. Йому відомо, що у потерпілого раз на тиждень накопичується велика сума коштів для купівлі товарів. Після того, як перестав працював у потерпілого, він їздив на заробітки до бабусі в Миколаївську область. До його затримання він проживав з батьками по АДРЕСА_2 . Ремонт даху цього будинку робився за рахунок коштів батьків. Він купив автомобіль «ВАЗ-2101», скутер, один скутер був розібраний. Ці кошти він зібрав на заробітках, коли їздив до бабусі, де працював півтори місяці підсобним робітником в селі, і заробив 10 тис. грн. Він віддав потерпілому скутер, автомобіль, оскільки його залякали працівники поліції з приводу підозри у вчиненні цього злочину. В той час він зізнався у вчиненні злочину, однак зараз не визнає вину. Крадіжку вчинив його друг ОСОБА_30 , який в кінці вересня 2015 року розповів йому, що злочин вчинив ОСОБА_19 , оскільки слідкував за ним ( ОСОБА_15 ), бачив куди саме він ( ОСОБА_15 ) їздив до ОСОБА_31 , після чого ОСОБА_19 викрив кошти з контейнеру. Про гроші ОСОБА_19 дізнався від нього ( ОСОБА_15 ), оскільки він випадково проговорився, що працює на ОСОБА_31 , і у останнього є гроші. Він попросив ОСОБА_19 , щоб останній поділився грошима, однак той не ділився, тому на початку жовтня 2015 він зайняв у ОСОБА_19 гроші у розмірі 10 тис. грн. без розписки «під чесне слово». Мопед він купив за 2700 грн. у ОСОБА_32 на ОСОБА_25 . В подальшому він передав цей мопед потерпілому. Автомобіль він купив за 7700 грн., який також віддав потерпілому. ОСОБА_19 оговорив його, насправді саме ОСОБА_19 взяв гроші з контейнеру.
Судом першої інстанції аналізувалися ці показання обвинуваченого, перевірялися доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення злочину та така позиція захисника та обвинуваченого не знайшла свого підтвердження, була спростована доказами по справі та їх аналізом, який докладно та ретельно викладено в оскаржуваному вироку суду.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду та за результатами перевірки обґрунтованості визнання ОСОБА_8 винним за пред`явленим обвинуваченням, та спроможності версії строни захисту, вважає таку позицію обвинуваченого такою, що направлена на уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення районного суду про визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є законним та обгрунтованим, прийнятим за результатами повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду із дотриманням норм матеріального та процесуального права, прав обвинуваченого на захист, у зв`язку з чим, підстав для задоволення апеляційної скарги в даній частині немає.
Колегією суддів також перевірені доводи апеляційної скарги обвиунваченого про призначення йому занадто суворого покарання, при цьому встановлено наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його тяжкість, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є працездатним, не працює, неодружений, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, судимий 21.02.2017 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 , визнано вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Оцінивши вказані дані, суд першої інстанції прийняв рішення про призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів застосував принцип поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначивши остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Апеляційний суд погоджується з даним рішенням суду першої інстанції, призначене обвинуваченому покарання наближене до мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, підстав для пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості, суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Наведене спростовує доводи апеляції обвинуваченого про призначення занадто суворого покарання та неврахування даних, що характеризують його особу, у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17; обставини справи, відповідно до яких злочин було вчинено до 20.06.2017 р., та керуючись ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним зарахувати ОСОБА_8 час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням у строк відбування покарання з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01 листопада 2017 року по 22 січня 2019 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: