Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/68/18
Провадження по справі № 1-кп/281/10/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 рокусмт Лугини

Лугинський районного суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000033 від 10.11.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красностав, Лугинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Лугинського районного суду Житомирської області перебуває вище зазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні 21.01.2019 року потерпілий подав на розгляд суду угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим в кримінальному провадженні № 0000033 від 10.11.2017 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: в незаконному заволодінні транспортним засобом, визнав у повному обсязі, просив затвердити угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 просить затвердити угоду про примирення, а цивільний позов залишити без розгляду.
Прокурор проти затвердження угоди не заперечувала.
Заслухавши пояснення сторін, оголосивши угоду про примирення, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в листопаді 2016 року, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що ОСОБА_5 здійснює продаж легкового автомобіля марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску, темно-вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , прийшов до домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_2 , для того, щоб подивитись на зазначений автомобіль. У цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння вищевказаним транспортним засобом шляхом зловживння довірою ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання його довірою, домовився з потерпілим про продаж йому для власних потреб вказаного легкового автомобіля за грошові кошти в сумі 10000,00 грн. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що вводить в оману ОСОБА_5 , пообіцяв віддати йому вищевказану суму грошових коштів протягом одного місяця, на що ОСОБА_5 погодився. Після цього ОСОБА_4 , під приводом подальшого продажу автомобіля, діючи умисно, шляхом буксирування, незаконно заволодів легковим автомобілем марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску, темно-вишневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого був ОСОБА_5 та розпорядився ним на власний розсуд, а саме: продав вищевказаний автомобіль ОСОБА_6 , а грошові кошти використав на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 10000,00 грн.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Відповідно до угоди про примирення, укладеної 21.01.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 зобов`язується відшкодувати ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 15 000 грн. до 31.04.2019 року щомісячними платежами. ОСОБА_4 визнає свою винуватість у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 289 КК України, сторони згодні на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання зі встановленням іспитового строку терміном 1 рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи. Також в угоді зазначені обмеження права на оскарження вироку як для ОСОБА_4 , так і для ОСОБА_5 та роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, а також наслідки невиконання угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 289 КК України даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що укладена угода не суперечить вимогам КПК України та законам України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін, угода укладена добровільно, виконання обвинуваченим взятих на себе обов`язків можливе, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, правова кваліфікація правопорушення визначена правильно.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.
У поданій на розгляд суду угоді про примирення від 21.01.2019 року потерпілий ОСОБА_5 просить залишити цивільний позов без розгляду, тому суд, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, залишається без розгляду.
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі ч. 1 ст. 289 КК України, керуючись ст. 374 - 376, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, залишається без розгляду.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили через 30 (тридцять) днів з моменту його проголошення за умови, якщо на нього не буде подано апеляційну скаргу.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1