Справа № 456/4946/18
Провадження № 1-кп/456/95/2019
ВИРОК
іменем України

04 березня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олов`яний Четінської області Російської Федерації, українця, громадянина України, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працює, не одружений, раніше судимий: вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2018 р. за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 23.11.2018 р. приблизно о 15:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в одній із кімнат побачив електричні прилади, які належали його батьку ОСОБА_5 , та в нього виник умисел на вчинення крадіжки. В подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав електричну фритюрницю марки «Silver Grest», вартістю 1250 грн., електричну нарізку марки «Ausonia» вартістю 1620,00 грн., наматрацник з обігрівачем марки «Silver Grest» вартістю 1500, 00 грн, які належали його батьку ОСОБА_5 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, зазначив, що дійсно, 23.11.2018 р., з будинку свого батька, ОСОБА_5 таємно викрав фритюрницю марки «Silver Grest», електричну нарізку марки «Ausonia» та наматрацник з обігрівачем марки «Silver Grest», якими розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 його син, 23.11.2018 р. викрав у нього особисті речі, і він змушений був звернутися до відділку поліції. Немає жодних претензій до обвинуваченого, просить суд його суворо не карати.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Таким чином суд вважає доведеним:

факт таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно ОСОБА_4 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого та відшкодування завданої шкоди, суд вважає відсутніми обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р. (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, а також обставину, що пом`якшує покарання, якою на думку суду, є щире каяття та відшкодування завданої шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, стан здоров`я обвинуваченого, його матеріальний стан, той факт, що обвинувачений раніше судимий, позицію потерпілого, який немає жодних претензій до обвинуваченого, просить суд суворо не карати обвинуваченого, та приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Окрім цього, суд враховує, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2018 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирався, та після ухвалення вказаного вироку ОСОБА_4 вчинив новий злочин.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин після постановлення вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2018 р. та набрання ним законної сили, тобто до повного відбуття останнім покарання, йому слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком на підставі ст.71 КК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 не обирався.

В судовому засіданні прокурор просить суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, покликаючись на суворість покарання та можливість вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час винесення вироку, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Суд вважає, що доводи наведені прокурором в судових дебатах про можливість уникнення покарання та вчинення обвинуваченим нових злочинів не доведені сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування, а є лише припущеннями прокурора, а відтак, в клопотанні прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити. Слід звернути увагу і на той факт, що обвинувачений не ухилявся від слідства і суду, з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань нових злочинів не вчиняв, а сама по собі тяжкість покарання, яке призначає суду не може бути достатньо підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Клопотання про скасування арешту майна слід вирішити, в порядку ст.174 КПК України.

Долю речових доказів в справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України, й призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1,4ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2018 року у виді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, і остаточно покарання ОСОБА_4 призначити у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
В обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Скасувати арешт майна, накладений на електричну фритюрницю марки «Silver Grest», електричну нарізку марки «Ausonia», наматрацник з обігрівачем марки «Silver Grest» відповідно до ухвал слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2018 р. та 13.12.2018 р.

Речові докази, а саме: електричну фритюрницю марки «Silver Grest», електричну нарізку марки «Ausonia», наматрацник з обігрівачем марки «Silver Grest» - повернути потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1