Провадження № 11-кп/4820/277/19
Справа № 672/573/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.162 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 06.03.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду від 07 лютого 2019 року -

в с т а н о в и л а:
Вироком Городоцького районного суду від 07 лютого 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, уродженця м.Городок Хмельницької області, з неповною середньою освітою, розлученого, має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 12.01.2017 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт,

визнано винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України за епізодом незаконного проникнення до житла ОСОБА_9 від 06 березня 2018 року о 9 год. 50 хв., та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на один рік.

Покладено на ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За епізодами незаконного проникнення ОСОБА_7 до іншого володіння ОСОБА_9 06 березня 2018 року о 9 год. 50 хв. та повторного незаконного проникнення до житла та іншого володіння ОСОБА_9 06 березня 2018 року близько 11 год. ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, по вказаним епізодам.

За вироком суду, 06 березня 2018 року близько 09 год. 50 хв. ОСОБА_7 , маючи на меті незаконне проникнення до житла своєї колишньої дружини ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи право особи на недоторканість житла, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла, а також не допускає проникнення до житла, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, умисно проник в зазначений будинок, чим порушив право ОСОБА_9 на недоторканість її житла.

Перебуваючи на згаданому господарстві, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 зняв шибу одного з вікон веранди, просунув руку в середину вказаного приміщення та із середини помешкання відчинив врізний замок вхідних дверей до помешкання ОСОБА_9 , яка в цей час із сином знаходилася в іншій кімнаті будинку та не знала про протиправні дії ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_7 через уже відчинені ним вхідні двері, умисно, грубо ігноруючи вищевказану норму Конституції України, всупереч волі ОСОБА_9 , яка на законних підставах проживає в зазначеному помешканні, проник до вказаного житла, чим порушив право ОСОБА_9 на недоторканість її житла, та розпочав словесний конфлікт із останньою, в результаті чого вона звернулася із відповідним повідомленням до поліції.

Після прибуття за вказаним викликом працівників поліції та проведення ними опитування ОСОБА_7 , останній в присутності інспектора поліції ОСОБА_11 самостійно встановив у віконну раму раніше зняту ним шибу та покинув господарство ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій ним апеляційній скарзі, як видно з апеляційної скарги, просить: вирок Городоцького районного суду від 07.02.2019 р. в частині визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.162 КК України за епізодом незаконного проникнення до житла ОСОБА_9 о 09 год. 50 хв. 06 березня 2018 року та призначення покарання у виді обмеження волі на строк один рік скасувати; закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.
При цьому вказує, що суд безпідставно визнав ОСОБА_7 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.162 КК України за епізодом 06 березня 2018 року о 09 год. 50 хв., оскільки таке обвинувачення є надуманим та не підтверджується жодними належними, допустимими та достатніми доказами. Стороною обвинувачення не доведено наявності умислу ОСОБА_7 на незаконне проникнення до житла ОСОБА_9 .

Суд дав невірну оцінку показам свідків. Викладені у вироку покази обвинуваченого є викревленими, із контексту його показів зазначені лише ті обставини, що підтверджують факт знаходження ОСОБА_7 у будинку в певний час.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000087 від 06.03.2018 р. не може вважатися доказом, оскільки будь-яким чином не підтверджує та не спростовує вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд взяв до уваги, як доказ вини обвинуваченого, дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, при цьому не врахував: час події та час звернення ОСОБА_9 до слідчого; виклик поліції та надання пояснення біля 10 год., у якому ОСОБА_9 підтвердила, що сама впустила ОСОБА_7 в будинок; виклик поліції біля 10 год. та відсутність заяви ОСОБА_9 про протиправні дії; показання ОСОБА_9 в суді стосовно свого пояснення наданого працівнику поліції в межах 10 год. 06.03.2019 р.

Протокол огляду місця події від 06.03.2018 р. не містить жодних відомостей, які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до незаконного проникнення в житло 0 09 год. 50 хв. 06 березня 2018 р. та не може вважатися допустимим доказом.

Протокол огляду місця події, який проводився 06.03.2018 р. в період часу з 17 год. 45 хв. по 18 год. 40 хв стосується виключно другого епізоду, за яким обвинуваченого виправдано.

Судом було встановлено, що цілісність шибки не було порушено, проте ні досудовим розслідуванням ні судом не встановлено з якої саме віконної рами знята шибка та який її розмір. В обвинувальних актах та вироку не зазначено який саме із замків відчинив ОСОБА_7 . Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність слідів відбитків рук обвинуваченого на поверхнях шибки.

Фактично був проведений не огляд місця події, а слідчий експеримент, проведення якого регламентуєься ст.240 КПК України.

Також в апеляційній скарзі обвинувачений вказує про суперечливість показів потерпілої, яка 06.03.2018 р. працівнику поліції пояснила, що сама відкрила двері ОСОБА_7 та пустила його в будинок, а вподальшому такі обставини заперечила.

Покази свідка ОСОБА_12 , яка є дочкою потерпілої, є показаннями з чужих слів та ґрунтуються на поясненнях її матері. У показах вказаного свідка наданих 06.03.2018 р. та в суді містяться розбіжності. Тому покази ОСОБА_12 слід оцінювати критично.

Показами свідка ОСОБА_13 доводяться ті обставини, що обвинувачений не проникав у незаконний спосіб до будинку потерпілої.

Також під час розгляду справи суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд прийшов до помилкового висновку, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не мають доказового значення.

Мотивом звернення потерпілої до поліції про незаконне проникнення в житло є помста обвинуваченому.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, потерпілої та її представника, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не визнав та показав, що перебував у шлюбі з ОСОБА_17 , від якого народився син ОСОБА_18 . На даний час проживає неподалік господарства ОСОБА_9 з братом ОСОБА_19 . 06.03.2018 близько 10 год. прийшов брат і сказав, що прибігла собака ОСОБА_9 . Обвинувачений, взяв собаку, і пішов на господарство ОСОБА_9 , прив`язав там собаку. Коли був на подвір`ї, почув, що в будинку плаче син ОСОБА_18 . Він постукав і ОСОБА_9 відчинила двері. В цей час з вікна випала одна шибка, він її зловив і поставив на лавку біля порогу. Потерпіла повідомила, що ОСОБА_18 не хоче їсти. Він, обвинувачений, попросив дозволу нагодувати сина і потерпіла впустила його до будинку. В будинку він пригрозив, що звернеться до служби у справах дітей через неналежне здійснення ОСОБА_9 батьківських обов`язків. Тоді ОСОБА_9 зателефонувала в поліцію. Потім ОСОБА_9 одягнула ОСОБА_18 і вони з сином пішли з ним гуляти.

Разом з тим вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 за яими вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 , мають сина ОСОБА_18 . 06.03.2018 р. близько 10 год. до неї в будинок, розташований по АДРЕСА_2 , постукав ОСОБА_7 , попросив погуляти з сином ОСОБА_18 . Оскільки син був хворий, вона відмовила. Через кілька хвилин почула сторонні звуки, вийшла на веранду і побачила в будинку ОСОБА_7 . У зв`язку з чим викликала поліцію. Зазначила, що двері в будинок були зачинені на замок, дозволу ОСОБА_7 заходити в будинок не надавала, в нього були відсутні законні підстави перебувати в будинку;

- даними витягу з кримінального провадження № 0000087 від 06.03.2018 року, згідно яких 06.03.2018 р. близько 9 год. 50 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне проникнення у житло, порушуючи недоторканість житла громадян і бажаючи вчинити такі дії, шляхом зняття віконної шибки та подальшого просування руки через наявний отвір у вікні відчинив із середини замок вхідних дверей до будинку , в результаті чого через двері проник до будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_2 ;

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.03.2018 року, з яких вбачається, що ОСОБА_9 повідомила про вчинення ОСОБА_7 злочину за наступних обставин: 06.03.2018 р. близько 9 год. 50 хв. ОСОБА_7 шляхом зняття віконної шибки та подальшого просування руки через наявний отвір у вікні відчинив із середини замок вхідних дверей до будинку, в результаті чого через двері проник до будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_2 ;

-даними протоколу огляду місця події від 06.03.2018 р. з ілюстративними таблицями, згідно яких в період часу з 17 год. 45 хв. по 18 год. 40 хв. на підставі заяви ОСОБА_12 про надання добровільної згоди на огляд, проведено огляд господарства, розташованого по АДРЕСА_2 ;

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , згідно яких 06.03.2018 року близько 12 год. вона приїхала з м. Хмельницького, де навчається. Її мати, ОСОБА_9 , повідомила, що ОСОБА_7 проник в будинок. Близько 17 год. за місцем проживання - АДРЕСА_2 , приїхала поліція, відібрали пояснення та оглянули господарство в присутності двох понятих , які проживають по сусідству;

-показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , з яких, зокрема, вбачається, що 06.03.2018 близько 9 год. ОСОБА_7 відвів собаку на господарство за місцем проживання ОСОБА_9 ;

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , згідно яких на звернення ОСОБА_20 виїхали на місце. Там ОСОБА_20 повідомила, що ОСОБА_21 витягнув шибку з вікна її будинку та без її, потерпілої, дозволу проник в будинок. Свідок побачила, що шибки у вікні дійсно не було, ОСОБА_21 в цей час був в будинку.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги обвинуваченого про те, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000087 від 06.03.2018 р. не може вважатися доказом та що суд безпідставно взяв до уваги, як доказ вини обвинуваченого, дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до 2 розділу Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури від 06.04.2016р., № 139 до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові керівника прокуратури, органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000087 від 06.03.2018 р. містить вказані відомості та у сукупності з іншими доказами по справі має доказове значення.

За положеннями ч.1 ст.214 КПК України відомості до Єдиного Реєстру досудових розслідувань слідчим, прокурором вносяться після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підстав не брати до уваги дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.03.2018 р., у якому викладений зміст заяви про вчинене кримінальне правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Таким чином огляд це слідча дія, що полягає у безпосередньому сприйнятті зовнішніх ознак матеріальних об`єктів метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Метою огляду є виявлення відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та їх фіксація.

Згідно ч. 1 ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

06 березня 2018 року слідчим СВ Городоцького ВП ГУ НП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 з 17 год. 45 хв. до 18 год 40 хв. було проведено огляд місця події господарства по АДРЕСА_2 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, необґрунтованими є посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що фактично був проведений не огляд місця події, а слідчий експеримент.

Крім того, нормами Кримінального процесуального Кодексу України чітко не визначено протягом якого часу після зверненя із заявою про злочин, має проводитися огляд місця події.

Тому безпідставними є твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що протокол огляду місця події від 06.03.2018 р. не стосується епізоду за яким його визнано винним.

Не впливають на законність вироку суду доводи обвинуваченого про суперечливість показів потерпілої, про неналежну оцінку показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Суд першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України дав належну оцінку показам: допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , які є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження; свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яка вказала, що прибувши на місце події за зверненням ОСОБА_9 побачила в будинку ОСОБА_7 .

Також суд вірно оцінив невизнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину як спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки ОСОБА_7 не заперечив факт перебування 06 березня 2018 року близько 10 години в будинку у якому проживає потерпіла.

Посилання обвинуваченого, що він перебував в будинку з дозволу ОСОБА_9 спростовані дослідженими судом доказами.

Не спростовують висновків суду і посилання обвинуваченого про помилковість висновку суду про те, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не мають доказового значення.

Оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку, що за епізодами обвинувачення ОСОБА_7 у незаконному проникненні до іншого володіння ОСОБА_9 06 березня 2018 року о 9 год. 50 хв. та повторного незаконного проникнення до житла та іншого володіння особи в цей день близько 11 год. ОСОБА_7 слід виправдати за недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, по вказаним епізодам, суд правильно вказав у вироку, що покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про місце перебування ОСОБА_7 06 березня 2018 року після 11 години не мають доказового значення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особи винного, обставин, що обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують попокарання суд першої інстанції не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнав рецидив злочинів.

При призначенні покаркання суд врахував, що обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікаря психіатрата нарколога не перебуває; притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 175-1 КУпАП, не працює.

Крім того суд взяв до уваги малозначність вчиненого, що в результаті даного злочину наслідки у виді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій не настали, злочин вчинено без застосування насильства, а також те, що обвинувачений вчинив даний злочин через конфлікт із потерпілою з приводу виховання сина.

Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті у виді обмеження волі на строк один рік.
Разом з тим, оскільки що покарання має на меті не лише кару, а передусім виправлення особи, суд прийшов до правильного переконання, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обгрунтовано звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування в оскаржуваній частині колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Городоцького районного суду від 07 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: