Провадження 1-кд/522/1/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси ускладі :
головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації,

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 01.06.2017р. ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КК РФ до 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 УК РФ до 5 років позбавлення волі; на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ, за сукупністю правопорушень, шляхом часткового складання покарання - сроком на 6 років позбавлення волі в ВК суворого режиму.

Відповідно до апеляційної ухвали Білгородського обласного суду від 23.06.2018р. вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 01.06.2017р. в частині засудження ОСОБА_4 за частиною 2 статті 210 КК РФ,- змінено, а кримінальне переслідування відносно особи в цій частині обвинувачення закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 24 КПК РФ у зв`язку з відсутністю в діянні ознаку злочину. ОСОБА_4 визнано засудженим за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років у виправній колонії суворого режиму.

До Приморського районного суду м. Одеси з Міністерства юстиції України надійшло клопотання відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, про приведення у відповідність із законодавством України вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 01.06.2017 р. відносно ОСОБА_4 , громадянина України, засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від23.07.2018р. до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі

Клопотання вмотивовано тим, що 06 березня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 655/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 16.01.2018 за № 06-3699/18.

ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 7 у ФСВП Росії по Бєлгородській області»; кінець строку відбуття покарання - 03.12.2020 р.

Останнє відоме місце проживання засудженого ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Міністерство юстиції України звернулося до суду із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні засудженого ОСОБА_4 .
Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, у клопотанні просив провести розгляд у його відсутності.
Заслухавши думку прокурора, який просив суд клопотання задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання суд не перевіряє фактичні обставини справи, встановлені вироком іноземної держави, та не вирішує питання про винуватості особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцемзнаходження Міністерства юстиції.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983р., компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.
Згідно паспортних даних ОСОБА_4 є громадяниномУкраїни.
Враховуючи, щозасуджений ОСОБА_4 є громадянином України, вирок РосійськоїФедерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання за кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином, згідно із законодавством України, суд вбачає наявність підстав для приведення вироку у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального Кодексу України та визначає покарання.
Дії засудженого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1, КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою осіб, в особливо великому розмірі Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
На момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, а також на момент вирішення питання про приведення у відповідність вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України його дії підлягають кваліфікації за частиною 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, як незакінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від девяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 КК України, при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Таким чином, максимальний строк який може бути призначений ОСОБА_4 , з урахуванням вище наведеного, складає п`ять років позбавлення волі.
Документи, додані до клопотання, складені за місцем відбування покарання засудженого на території Російської Федерації, не свідчать про наявність безумовних обставин, що могли б стати перешкодою для передачі засудженого громадянина України для відбування ним покарання на території України.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.610 КПК України, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, за наслідками розгляду клопотання суд вважає, що клопотання слід задовольнити, визначивши, що дії засудженого повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 01.06.2017 р. з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 23.07.2018 р. привести у відповідність із законодавством України, та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.
Керуючись ст.ст. 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, ст.ст. 369-372, 602, 609, 610, 614 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації задовольнити.
Вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 01.06.2017 р. з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 23.07.2018 р., яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 01 червня 2017 року, зарахувати в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 04.12.2015 р. по 31.05.2017 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1

16.01.2019