Провадження № 1-кп/761/708/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 171 001 000 101 93, у якому ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження триває, однак строк застосованого до обвинуваченого запобіжного закінчується 29.03.2019, суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставив на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, вважаючи, що ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_7 не зменшились, тобто останній може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також здійснити неправомірний вплив на потерпілу та свідків.
Обвинувачений ОСОБА_7 покладався на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження застосованого запобіжного заходу, наполягаючи, що зі спливом часу ризики, зазначені прокурором, втрачають свою актуальність, тому належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 зможе забезпечити менш суворий запобіжний захід.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали судової справи, дійшов висновку про таке.
Частиною 3 статті 331 КПК на суд покладений обов`язок повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу.

За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою має право скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час вирішення наведеного вище питання на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, ризиками не процесуальної поведінки обвинуваченого зазначена можливість переховування останнього від суду, здійснення незаконного випливу на потерпілу та свідків, а також та вчинення ним іншого злочину.

Суд приймає до уваги, що з моменту ратифікації Законом України Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини(далі ЄСПЛ), та у силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Так, відповідно до практики Європейського Суду суд, вирішуючи питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинувачених в умовах несвободи, повинен враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_7 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання цієї особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність не з`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складності обставин справи і судового розгляду, оскільки інкриміновані обвинуваченому дії кваліфіковані, як особливо тяжкий злочин, що спричинив смерть людини.

Отже, з огляду на викладене, врахуванню підлягають характер обвинуваченого, його моральні принципи та наявність інших чинників, що зможуть стримати ОСОБА_7 від позапроцесуальної поведінки: наявність місця мешкання, роботи, сімейних зв`язків та будь-яких інших зв`язків з країною, у якій ведеться його переслідування.

З огляду на суспільну небезпечність та характер наслідків інкримінованих обвинуваченому дій, суд вважає не безпідставним висновок щодо критичної оцінки певних якостей обвинуваченого та наявність високої ймовірності вчинення останнім позапроцесуальних дій з метою створення перешкод судовому розгляду.

Наявність у обвинуваченого певних сімейних зв`язків, постійного місця реєстрації не зменшують ймовірність вищевикладеного ризику до такого ступеню, щоб повністю виключити його.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування доводить, що ризик переховування залишається достатньо високим.

Крім того, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ст. 296 КК України, актуальність ризику, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилась.

Також, враховуючи, що на теперішній час не допитані свідки, потерпіла, суд не виключає, що обвинувачений ОСОБА_7 може прийняти заходи щодо перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов переконання про доведеність чинників, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК.
Зазначене доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_7 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу.
При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинений із застосування насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 182, 194, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою по 11 травня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2