ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1174/18
Номер провадження № 11-кп/819/116/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2 І
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Інгулець Білозерського району Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Інгулець Білозерського району Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. На підставі п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено відповідні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. На підставі п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено відповідні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не обраний.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Даним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за те, що вони за попередньою змовою між собою в період часу з 16 березня 2018 року по 18 березня 2018 року, переслідуючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, через вікно проникли до приміщення літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 , звідки вчинили крадіжку двох газових металевих балонів, об`ємом 50 літрів кожен, вартістю 500,00 грн. кожен, чим спричинили матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1000,00 грн.
Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Херсонської області вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким кваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та призначити покарання:
ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України.
ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України.
В решті вирок залишити без змін.
На обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що суд першої інстанції розглянувши кримінальне провадження та визнавши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за попередньою змовою між собою, жодним чином не мотивувавши свого рішення, кваліфікував дії обвинувачених за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, без такої кваліфікуючої ознаки як вчинене за попередньою змовою групою осіб, тим самим допустивши протиріччя у мотивувальній частині вироку, а саме в частині формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винних осіб.
Фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості не оспорює.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора, обвинувачених, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно приписів ст. 374 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно зі ст.374 КПК України мотивувальна частина вироку у разі визнання особи винуватою повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У цій частині вироку наводяться, у тому числі докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Таким чином, судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, а отже, обговорюючи доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст.412 КПК України, підставами для скасування вироку суду першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за епізодом злочинної діяльності органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Так, суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження, встановив, що пред`явлене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачення в судовому засіданні доведено повністю.
Відповідно до сформульованого у вироку обвинувачення, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за попередньою змовою між собою. Проте, суд кваліфікував дії обвинувачених за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, тобто жодним чином не мотивував свого рішення, суд не вказав кваліфікуючу ознаку як вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, суд першої інстанції допустив протиріччя у мотивувальній частині вироку, а саме в частині формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винних осіб.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно не зазначив у мотивувальній частині свого рішення вищезазначену кваліфікуючу ознаку, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку суду в апеляційному порядку з ухваленням нового вироку, оскільки вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб є обтяжуючою крадіжку обставиною і у даному випадку ставиться питання про погіршення становища обвинувачених.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду - частковому скасуванню з ухваленням відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404. 405, 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати в частині визначення кваліфікації дій обвинувачених та призначення покарання.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначити ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і і з цього часу протягом трьох місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку, може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного суду.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4