Справа № 645/7573/18
Провадження № 1-кп/645/416/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002683 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелений Гай Мічурінського району, Тамбовської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, має середню освіту, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України ,

в с т а н о в и в:

В провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002683 від 07.11.2018 року.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні у формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_6 , зазначено, що ОСОБА_6 разом із невстановленим у ході досудового розслідування чоловіком, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, 07.11.2018 приблизно о 04.00 год підійшли до автомобілю марки ЗАЗ-Daewoo Т13110 темно- червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на парковці навпроти нічного клубу «Болеро» за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, 56, за кермом якого знаходився раніше їм невідомий чоловік - ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 разом із невстановленим у ході досудового розслідування чоловіком, домовилися із потерпілим ОСОБА_4 про те, що останній довезе їх до вулиці Сонячної у м. Харкові за грошові кошти.
Приїхавши за адресою м. Харків, вул. Сонячна, буд. 7, ОСОБА_6 разом із невстановленим у ході досудового розслідування, попросили ОСОБА_4 зупинити автомобіль та почекати їх в автомобілі, поки вони будуть вживати алкоголь, на що ОСОБА_4 погодився та зупинив автомобіль. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_6 разом із невстановленим в ході проведення досудового розслідування чоловіком, знаходячись поблизу автомобілю ЗАЗ-Daewoo Т13110, д.н.з. НОМЕР_1 , на протязі 20 хвилин вживали алкоголь.
Приблизно о 04.30 год за адресою: м. Харків, вул. Сонячна, буд. 7, між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і невстановленим у ході досудового розслідування чоловіком, відбувся конфлікт на ґрунті особисто неприязних відносин, у ході якого в ОСОБА_6 та невстановленого у ході досудового розслідування чоловіка виник спільний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , ОСОБА_6 спільно з невстановленим у ході досудового розслідування чоловіком, на ґрунті особисто неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання наслідків, перебуваючи на відстані витягнутої руки від потерпілого ОСОБА_4 , схопив своєю правою рукою за шию ОСОБА_4 та повалив останнього на землю.
Після цього, ОСОБА_6 , тримаючи потерпілого ОСОБА_4 своєю правою рукою за шию, наніс приблизно 5 ударів кулаком по голові, в цей же момент невстановлений в ході досудового розслідування чоловік наніс ОСОБА_4 близько 10 ударів ногою в область голови. Бажаючи припинити протиправні дії ОСОБА_6 та невстановленого в ході проведення досудового розслідування чоловіка, ОСОБА_4 відштовхнув від себе ОСОБА_6 та невстановленого в ході проведення досудового розслідування чоловіка, та відбіг від автомобілю на відстань приблизно 100 метрів.
Скориставшись тим, що ОСОБА_4 відбіг від автомобілю та в замку запалювання автомобілю залишились ключи, невстановлений в ході проведення досудового розслідування чоловік сів на водійське сидіння автомобілю та повернув ключ, з метою завести автомобіль. У зв`язку з несправністю коробки передач автомобілю, автомобіль починав рух та зупинився. Побачивши намагання невстановленого в ході проведення досудового розслідування чоловіка незаконно заволодіти транспортним засобом, ОСОБА_4 повернувся до автомобілю та намагався витягнути невстановленого в ході досудового розслідування чоловіка з автомобілю.
В цей момент ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , підійшов ззаду до ОСОБА_4 та штовхнув останнього, від чого ОСОБА_4 впав до салону автомобілю.
В цей момент ОСОБА_6 та невстановлений в ході проведення досудового розслідування чоловік знову почали наносити ОСОБА_4 тілесні ушкодження в область голови. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09/1823- с/2018 від 22.11.2018 внаслідок кримінально-протиправних дій ОСОБА_6 та невстановленого в ході проведення досудового розслідування чоловіка потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на голові, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) згідно п.п.2.3.1.а,2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
Після цього, ОСОБА_4 , відштовхнувши ОСОБА_6 та невстановлену особу від себе та побіг у напрямку лікарні, що розташована за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 266 В.
В обвинувальному акті зазначено, що потерпілому ОСОБА_4 була спричинена матеріальна шкода на суму 80530,12 грн., потерпілому повернуто належне йому майно, на відповідальне зберігання.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_4 подав заяву про відмову від обвинувачення, просив суд закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ..

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що відмовляється від поданої ним до поліції заяви, при цьому зазначив, що заява ним була подана про напад та заволодіння транспортним засобом. ОСОБА_6 та невстановлену особу він сприймав, як групу осіб. Також зазначив, що заяву про відмову від обвинувачення він писав прокурору ще на досудовому розслідуванні, ОСОБА_6 відшкодував йому гроші на лікування.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні підтримали заяву потерпілого, про закриття провадження по справі, у зв`язку із відмовою від обвинувачення.

Прокурор у судовому засіданні також просила закрити кримінальне провадження, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. При цьому прокурор не змогла повідомити, у зв`язку із чим у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 125 КК України проводились судово-автотоварознавчу та судово-товарознавчу експертизи, та долучені речові докази по справі автомобіль ЗАЗ-Daewoo Т13110, д.н.з. НОМЕР_1 , мобільний телефон, потерпілого, гаманець та інші речові докази, пов`язані із обстеженням автомобіля потерпілого, так як не приймала участі на досудовому розслідуванні. Також зазначила, що відносно невстановленої особи, що був разом із ОСОБА_6 матеріали були виділені в окреме провадження.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду приходить до наступного.

Згідно ст. 291 КПК України - обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається:1) реєстр матеріалів досудового розслідування;2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідаю вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Обвинувальний акт це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного та юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.
Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
У п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 07.11.2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, тобто майже одразу після зазначених подій. Також згідно вказаного реєстру вбачається, що в подальшому дії ОСОБА_6 були перекваліфіковані та була зміна раніше повідомленої підозри, при цьому, на погляд суду, належна оцінка діям ОСОБА_6 не була надана.
З обвинувального акту вбачається більш тяжкий злочин ніж той, за яким кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_6 , що підтверджується поясненнями потерпілого, який зазначив, що подавав заяву про напад та незаконне заволодіння транспортним засобом, також підтверджується проведеними експертизами (судово-автотоварознавчою та судово-товарознавчою), речовими доказами по справі. Кваліфікація дійінкримінованого ОСОБА_6 злочину, викладеного в обвинувальному акті, не узгоджується із формулювання обвинувачення, слідчий не дав належної правової оцінки діям ОСОБА_6 , який діяв разом із невстановленою особою, яких потерпілий вважав групою осіб, що каже про спільну мету та злочинний намір.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Обвинувачення, як зазначено в п.13 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно вимог кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, про те, що у задоволенні заяви потерпілого необхідно відмовити, як передчасно заявленої, через невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Органу досудового розслідування необхідно ретельно перевірити всі обставини по справі, повно, детально, послідовно, конкретно, викласти виконання кожним зі співучасників об`єктивної сторони злочину із зазначенням конкретного місця перебування кожного зі співучасників та діянь, які кожен із них вчинив на виконання спільного злочинного плану, належним чином кваліфікувати дії осіб, з метою недопустимості можливого уникнення особи від кримінальної відповідальності, а також недопущення порушення прав потерпілого.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду. Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, направлений до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 вказаним вимогам не відповідає, наявність недоліків обвинувального акту перешкоджають його розгляду та ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні потерпілий пояснив, що заяву про відмову від обвинувачення він подав прокурору ще на досудовому розслідуванні, що давало прокурору (слідчому) підстави згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження, якщо прокурор вважав його кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, закрити самостійно (ч. 4 ст. 284 КПК України).

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність даного обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює прийняття законного та обгрунтованого рішення та відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, обумовлює повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд,-

Постановив:

У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із відмовою від обвинувачення відмовити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадження відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1