Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/190/2019 Справа №641/4244/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

представник потерпілих ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000963 від 01.08.2017 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 149 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Стосовно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 28 березня 2019 року.

У судове засідання з`явились прокурор, представник потерпілих ОСОБА_6 захисник адвокат ОСОБА_8 , захисник адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 доставлено конвоєм.

Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільне продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 проти продовження строків тримання під вартою заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання проте, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення у справі "Яблонський проти Польщі". Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі", та "Смирнова проти Росії").

Вислухавши сторони кримінального провадження, суд виходить із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки в подальшому, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також з метою запобігання тиску на свідків.

Таким чином, суд виходить із того, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Судовий розгляд щодо розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000963 від 01.08.2017 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 149 КК України відкласти на 11:00, 16 квітня 2019 року.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний на досудовому розслідуванні, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали до 28 квітня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3