Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальні провадження №№0008253, 0003927, 0002227 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, з професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 27 лютого 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185; ч.2 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст. 70, ч.2 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_7 шляхом часткового складання покарань з врахуванням вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року, і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Відповідно до ст.72 КК України, зараховано в строк відбутого покарання ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення, починаючи, з 26 червня 2017 року по 01 жовтня 2018 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

За вироком суду, ОСОБА_7 26 листопада 2016 року близько 17 год 24 хв, перебуваючи у торговому залі супермаркету «Новус Україна», що по вул. Богоявленська, 24, в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельної полиці одну пляшку лікеру «Jagermeister 35 %» ємністю 1л. вартістю 432.00 грн, яка належить ТОВ «Новус Україна».

Вказаний горілчаний виріб ОСОБА_7 таємно помістив під куртку та пройшов через касову зону без належної оплати за товар. Однак, довести злочин до кінця та розпорядитися викраденим майном останньому не вдалося з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони при виході з вищевказаного супермаркету з викраденим майном.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 січня 2017 року приблизно о 19 год 04 хв, перебуваючи у торговому залі магазину «Вопак 2405», що по вул. Київська, 10, в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельних полиць 6 найменувань товарно-матеріальних цінностей, які належать ТзОВ «ПАККО Холдинг» на загальну суму 278.85 грн.

Вказані товарно-матеріальні цінності ОСОБА_7 таємно помістив під куртку та пройшов повз касову зону без належної оплати за товар. Однак, довести злочин до кінця та розпорядитися викраденим майном останньому не вдалося з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони при виході з вище вказаного супермаркету з викраденим майном.

Крім того, 19 січня 2017 року приблизно о 16 год 12 хв, перебуваючи у торговому залі магазину «Наш Край», що по вул. Г.Безручка, 5 в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельної полиці одну пляшку «Старий Кахеті» ємністю 0,5 л. вартістю 197,49 грн, чим завдав ТОВ «ОЛАНД ГРУП» майнової шкоди у вказаному розмірі.

Крім того, 15.03.2017 року близько 16 год 17 хв, перебуваючи у приміщенні магазину «7-23», що за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 17, діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав із торгівельних полиць товар, чим завдав ТОВ «КЛЕВЕР СТОРС» майнову шкоду у розмірі 313,32 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 13 червня 2017 року близько 17 год 25 хв, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Наш Край», що за адресою: м. Рівне, вул. Миколи Карнауха, 31, діючи умисно, повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, відкрито викрав із торгівельних полинь одну пляшку коньяку «Коблево», вартістю 90,82 гривень без ПДВ, усвідомлюючи, що його дії помічені працівниками супермаркету, продовжив вчиняти їх, зокрема вибіг із супермаркету та зник із викраденим майном, чим завдав ТОВ «ОЛАНД ГРУП» майнову шкоду у вказаному розмірі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що за відсутності будь-якої аргументації у вироку обрання судом обвинуваченому найбільш суворого виду покарання, з огляду на вартість викраденого, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеь, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, на її думку, достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів є вид покарання у виді обмеження волі.

Крім того, вважає неправильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки жоден з досліджених судом та покладених ним в основу вироку не містить достатніх доказів підтвердження того, що обвинувачений усвідомлював факт виявлення іншими особами крадіжки ним майна, а відтак і відкритого характеру вчинюваних ним після цього дій. Тому, дії ОСОБА_7 потрібно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Разом з тим, дії обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть містити і складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України через малу вартість викраденого майна на суму 90, 82 грн.

Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому остаточне покарання з урахуванням вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 27.02.2017 року із застосуванням ст.ст.70, 71, 72 КК України у виді обмеження волі в межах санкції цієї статті строком не більше ніж 3 роки 3 місяці;

- кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Під час апеляційного розгляду просить дослідити в судовому засіданні відеозапис з камер спостереження супермаркету «Наш край».

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Винуватість ОСОБА_7 в кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185 КК України підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та не заперечується, однак оспорюється в апеляційній скарзі кваліфікація за ч.2 ст.186 КК України.

Твердження захисника щодо неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, спростовуються зібраними у справі доказами, перевіреними при розгляді провадження судом першої інстанції.

З технічного носія інформації перебігу судового розгляду провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав крадіжки у торговому залі супермаркету «Новус Україна», магазинів «Вопак 2405» та «Наш Край», «7-23», заперечуючи при цьому відкрите викрадення у приміщенні супермаркету «Наш Край».

В суді першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_8 показала, що працює в ТОВ «ОЛАНД ГРУП» завідуючою магазину «Наш край» за адресою м. Рівне, вул. М. Карнаухова, 31. Обвинувачений ОСОБА_7 їй відомий, оскільки він неодноразово вчиняв крадіжки в них у магазині.

13 червня 2017 року в 17 год 25 год була на робочому місці, під час перегляду камер відео спостереження вона помітила, що ОСОБА_7 з торгової полиці взяв бутилу коньяку та запхнув її собі за пазуху. Вона терміново вибігла, щоб попередити охоронця про крадіжку. Вибігаючи в торговий зал бачила обвинуваченого, оскільки він був у червоній куртці. Після того, як попередила охоронця почала переслідувати крадія і кричала йому, щоб той зупинився, але обвинувачений не зупинився, а почав метушитися і вибіг через двері. Охоронець його теж наздогнати не встиг. Потім вона викликала поліцію.

Вказане підтверджується і показами свідка ОСОБА_9 , який вказав, що в день крадіжки він працював охоронцем в магазині «Наш край» за адресою м. Рівне, вул. М. Карнаухова, 31. Перебуваючи на робочому місці почув, що завідуюча магазином та касир йому крикнули, що злодій тікає і він почав його наздоганяти, але в нього боліла нога і він не зміг злодія наздогнати. Наздоганяючи він кричав злодію «стій», але той почувши крики вийняв коньяк із за пазухи і побіг тримаючи його в руці. Повідомив, що коли обвинуваченому перший раз крикнув «стій», він не зупинився, а навпаки прискорився та почав бігти.

Згідно показів свідка ОСОБА_10 в день крадіжки вона працювала касиром, перебуваючи у кабінеті завідуючої спостерігали по камерам відео спостереження за касовим залом де побачили, що невідома особа намагається викрасти алкоголь. Коли вона вийшла в торгівельний зал, то обвинувачений був вже майже біля кас. Коли охоронець намагався затримати обвинуваченого, він почав бігти.

Підстав вважати, що представник потерпілого та свідки оговорюють ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Твердження обвинуваченого про те, що він не вчиняв відкритого викрадення, спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження магазину «Наш край» за адресою м. Рівне, вул. М. Карнаухова, 31 на якому чітко видно, що ОСОБА_7 почувши крики охоронця та побачивши, що його наздоганяють не припинив свої злочинні дії, а перебуваючи ще в приміщенні магазину «Наш край» за адресою м. Рівне, вул. М. Карнаухова, 31 на декілька секунд замешкався, а потім прискорився, пройшов крізь каси та вибіг на вулицю.

Враховуючи, що зазначені докази, які отримано відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства України, узгоджуються між собою і не суперечать один одному, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги досліджені докази, підстав для визнання яких неналежними чи недопустимими не вбачається, і вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Тому доводи в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не чув криків і не бачив, що його наздоганяє охоронець, колегія суддів вважає способом захисту та уникнення від відповідальності, оскільки такі доводи спростовуються показами представника потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та відеозаписом з камер спостереження.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 186 на ч. 2 ст. 185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості та тяжких, особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, негативну характеристику, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілих і призначив ОСОБА_7 за скоєне покарання в межах закону, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Правомірно, виходячи з роз`яснень п. 26 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховуючи, що за сукупністю вироків, при застосуванні правил ст. 71 КК України, остаточне покарання має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком, судом призначено ОСОБА_7 і остаточне покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: _________________ ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3