ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/5568/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/188/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7 оглу
захисника-адвоката: ОСОБА_8
перекладача: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.12.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002533, по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору.

В обґрунтування свого висновку суд першої інстанції послався на те, що в порушення вимог ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та загальним засадам кримінального провадження обвинувальний акт складений українською мовою і вручений громадянину Азербайджану, який нею не володіє. Внаслідок чого, обвинувальний акт повернуто прокурору для його перекладу на рідну або іншу мову, якою володіє обвинувачений, та виконанню вимог п.3 ч.4 ст.291 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати зазначену ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а обвинувальний акт повернути в суд першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого засідання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що порушень ст.6 Конвенції, стороною обвинувачення, на стадії досудового розслідування допущено не було, оскільки під час виконання вимог ст.290 КПК України слідчим було надано обвинуваченому копії матеріалів досудового розслідування, в тому числі і обвинувальний акт, щодо яких перекладачем було здійснено переклад на російську мову, про що складено відповідну розписку.

Вищезазначені процесуальні документи було переведено на російську мову, оскільки ОСОБА_7 під час досудового розслідування, зокрема, у ході проведення 14.11.2018 року та 29.11.2018 року його допитів в якості підозрюваного, повідомив та зазначив у відповідних протоколах, що показання бажає давати саме російською мовою і послуг перекладача не потребує.

Крім того, у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_7 чітко та зрозуміло власноруч дописав: «Так же хочу добавить, что я на данный момент проживаю по АДРЕСА_1 , совместно с ОСОБА_10 . Написано собственноручно, дополнено мною лично. Искендерли ОСОБА_11 » підпис.

У протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_7 , який проведено за участю його захисника ОСОБА_8 , він також повідомив, що показання бажає давати російською мовою, послуг перекладача не потребує. А також власноруч дописав: «згідно ст.63 КК України, я відмовляюсь від надання будь-яких показань».

Під час розгляду 14.11.2018 року слідчим суддею клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проведеного за участю захисника ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 на запитання слідчого судді повідомив, що він добре розуміє і українську, і російську мову, проте перевагу для спілкування надає російській мові.

Також, стороною обвинувачення відкриття матеріалів та вручення обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_7 проводилось за участю його захисника ОСОБА_8 , під час чого жодних зауважень або клопотань ні від підозрюваного, ні від захисника стороні обвинувачення не надійшло.

Отже, з огляду на викладене, зазначає, що на стадії досудового розслідування у слідства не було підстав для залучення перекладача у кримінальному провадженні. Вважає, що порушення вимог Конвенції, яких по суті і не допущено, не відноситься до підстав, передбачених КПК України, для повернення обвинувального акту.

Також, вважає, що прокурором виконано вимоги п.3 ч.4 ст.291 КПК України, оскільки 30.11.2018 року за вих. №121-6035 Новокаховською місцевою прокуратурою до Новокаховського міського суду направлено обвинувальний акт разом з розписками підозрюваного та захисника про отримання копії обвинувального акту та реєстру.

Прокурор стверджує, що обвинувальний акт у повній мірі відповідає положенням ст. 291 КПК України та містить усі відомості, які відповідно до положень вказаної статті повинен містити обвинувальний акт, та які прокурор вважає встановленими.

Також, прокурор стверджує, що всупереч вимогам п.2 ст.314 КПК України підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 18.12.2018 року було проведено без участі потерпілої ОСОБА_12 .

Окрім цього, просить продовжити ОСОБА_7 строки тримання під вартою на 60 днів у зв`язку з тим, що до теперішнього часу наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилась, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, на що вказує те, що останній не має законних джерел заробітку, утриманців, міцних соціальних зв`язків, також ОСОБА_7 не має постійного місця проживання та реєстрації на території України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які просили апеляційні вимоги прокурора залишити без задоволення, пояснення учасників провадження в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що в порушення вимог ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та загальних засад кримінального провадження, обвинувальний акт складений українською мовою і вручений громадянину Азербайджану, який нею не володіє, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для його перекладу на рідну або іншу мову, якою володіє обвинувачений, виконання вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України є обґрунтованими та такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до ст.29 КПК України сторона обвинувачення, слідчий та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якщо вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що стороною обвинувачення, на стадії досудового розслідування, під час виконання вимог ст.290 КПК України, слідчим було надано обвинуваченому копії матеріалів досудового розслідування, в тому числі і обвинувальний акт, щодо яких залученим слідчим перекладачем було здійснено переклад на російську мову, в тому числі і копія обвинувального акту, про що складено відповідну розписку (а.с.31).

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_7 , який є громадянином Республіки Азербайджан, заявляв клопотання про переклад матеріалів кримінального провадження саме на російську мову, а не на його рідну мову, або мову якою він володіє, що є порушенням права особи на захист.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що зазначені в розписці процесуальні документи було переведено на російську мову, оскільки ОСОБА_7 під час досудового розслідування, зокрема у ході проведення 14.11.2018 року та 29.11.2018 року його допитів в якості підозрюваного, особисто зазначив у відповідних протоколах, що показання бажає давати саме російською мовою і послуг перекладача не потребує, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, так як в наданих до справи копіях протоколів допиту ОСОБА_7 в якості підозрюваного від 14.11.2018 року та 29.11.2018 року дані відомості відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована.

Також, колегія суддів вважає, що підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора в частині клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що до теперішнього часу наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилась, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, на що вказує те, що останній не має законних джерел заробітку, утриманців, міцних соціальних зв`язків, також ОСОБА_7 не має постійного місця проживання та реєстрації на території України.

Колегія суддів вважає, що доводи захисника, заявлені нею в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано не за п`ять днів до його закінчення, як це передбачено КПК України, а тому дане клопотання не підлягає задоволенню, не підлягають задоволенню, так як це не є підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,418,419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадження №0002533 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Гучар Республіки Азербайджан, громадянину Республіки Азербайджан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 діб, а саме до 9 лютого 2019 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2