Справа №173/246/19
Провадження №1-кп/173/88/2019
У Х В А Л А
іменем України

12 лютого 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № №0001107 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ :
В провадженні Верхньодніпровського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ще на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-яких підстав для скасування чи зміни їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має. Враховуючи тяжкість інкримінованого їм злочину, наявність ризиків, які існували на момент обрання запобіжного заходу та які на даний час не зменшилися, а також те, що в разі зміни запобіжного заходу обвинувачені можуть переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, впливати на потерпілу, вчиняти інші правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином з метою покращення свого становища та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, просив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим задовольнити.
Обвинувачені та їх захисники щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового провадження та виходячи з того, що прокурор в судовому засіданні обґрунтовано довів суду, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину і на час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді триманні під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відпали, суд дійшов висновку клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим задовольнити з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та строк запобіжного заходу закінчується 13 лютого 2019 року.
Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Зазначений запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою був обраний в зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а також наявністю ризиків, які давали підстави суду вважати, що вони можуть здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Обставини, що враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.
При цьому, суд також враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченим злочину, покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими у вчиненні умисного тяжкого злочину.
Суд вважає, що суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу зможе запобігти ризикам продовження вчинення злочинів, переховування від суду, що дає підстави для продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що в строк до 13.02.2019 року не можливо закінчити судове провадження, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів до 12 квітня 2019 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, на строк 60 днів, тобто з 12 лютого 2019 року з 15 години 00 хвилин до 12 квітня 2019 року до 15 години 00 хвилин включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1