ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/485/19 Справа № 187/1398/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 від 26 серпня 2018 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Душанбе, Таджикистан, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_6 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Окрім того, судом вирішено долю речових доказів та питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за таких обставин.
ОСОБА_5 , 26 серпня 2018, приблизно о 18 годині 37 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.06.2013, рухався зі швидкістю більше ніж 58,9 км/год по сухій проїжджій частині вул. Журавлина с. Чаплинка, Петриківського району, Дніпропетровської області, з боку с. Хутірське в напрямку вул. Садова с. Чаплинка.
Під час руху, в районі буд. № 30 по вул. Журавлина с. Чаплинка, водій автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , при об`їзді автобуса «Меrcedes-Веnz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , який стояв біля правого краю проїжджої частини, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, виїхав на зустрічну смугу та частково на ліве узбіччя, де допустив наїзд на велосипедистку - малолітню ОСОБА_10 , яка рухалася у попутному напрямку. Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.1. ґ), 2.3. б), 2.10. а),в),г),д), 10.1. та 12.4. Правил дорожнього руху України.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої велосипедистці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких та знаходяться у причинному зв`язку з настанням її смерті.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, та ухвалити новий вирок, яким на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, й покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а також п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що Законом України від 07 вересня 2016 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених", статтю 76 КК України викладено в новій редакції та визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Поряд із цим, в частині другій цієї статті зазначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд додатково покладає інші обов`язки, зокрема, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На переконання прокурора, при застосуванні ст. 75 КК України покладання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 76 КК України є обов`язковим при наявності позиції учасників судового провадження щодо їх застосування, чого при постановленні вироку щодо ОСОБА_5 дотримано не було. Прокурор зазначає, що під час судових дебатів прокурор вказав на необхідність застосування цього обов`язку, а потерпіла та обвинувачений проти цього не заперечували, тоді як суд першої інстації їх думку не врахував.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та потерпілої, які проти скарги не заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, а також кваліфікація його дій прокурором в апеляційному порядку не заперечуються, тому апеляційним судом не переглядається.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, зокрема в частині покладених на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.
На переконання колегії суддів, наведені вимоги закону судом першої інстанції повною мірою дотримані.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 75 КК України суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більш п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно до ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону України №1492-VIII від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від відбування покарання з випробуванням, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Тобто вказані обов`язки є обов`язковими для особи протягом іспитового строку.
Разом із цим, ч. 2 ст. 76 КК України визначає ряд обов`язків, які можуть буту додатково покладені на засудженого, чим передбачає право, а не обов`язок суду їх застосовувати.
Згідно з частинами 1 і 2 ст. 409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд апеляційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України. Відповідно до змісту зазначеної норми закону, підставами для зміни або скасування вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
З огляду на наведені вимоги закону, визнати обґрунтованою позицію прокурора колегія суддів не може.
При цьому, колегія суддів погоджується з обсягом обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покладених на ОСОБА_5 судом у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та вважає, що вони є достатніми для досягнення мети покарання.
З урахуванням викладеного, доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4