Дата документу 06.05.2019 Справа № 328/3402/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/3402/18 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/877/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 15 січня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Копєєцька Шенкурського району Архангельської області Російської Федерації, росіянин, громадянин України, маючий середню освіту, неодружений, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 10 березня 1988 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 206, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

2) 19 серпня 1993 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 17, ч. 3 ст. 215-3, ст. 208, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;

3) 30 жовтня 2001 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
4) 24 грудня 2007 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
5) 23 лютого 2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
6) 27 лютого 2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 15 січня 2019 року.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2018 року по 15 січня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 429 гривень в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

25 жовтня 2018 приблизно о 21 годині ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом відкриття незачинених на замок вхідних дверей проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 .
Проникнувши до будинку, ОСОБА_8 пройшов до спальної кімнати, де застосовуючи насильство, а саме, тричі натиснувши двома пальцями руки на виступ гортані і кадику ОСОБА_9 , який в цей час лежав на ліжку, отримав від ОСОБА_9 відомості про місцезнаходження грошових коштів, після чого ОСОБА_8 відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 14500 гривень, які знаходились у шафі в цій же спальній кімнаті та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 14500 гривень. Від вищевказаних насильницьких дій ОСОБА_8 у ОСОБА_9 , утворився синець на шиї, який має ознаки легкого тілесного ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він свою вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, під час досудового розслідування викрадене майно було повернуто потерпілому за належністю, а тому фактично матеріальну шкоду було відшкодовано повністю.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу без доповнень та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд врахував всі обставини справи та взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину за обставини, що пом`якшують покарання, визнав рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку за обставини, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, а також досудову доповідь органу пробації про неможливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Також колегія суддів враховує те, що обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається, стійких соціальних зв`язків не має, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави для застосування ст.ст. 69,75 КК України до вказаного покарання відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_8 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 3 ст. 186 КК України ОСОБА_8 було призначене покарання в майже мінімальних межах санкції, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений відшкодував потерпілому завдану шкоду, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме за сприяння працівників правоохоронних органів було повернуто викрадене майно, належне потерпілому.

Таким чином, фактично шкоду потерпілим було відшкодовано шляхом повернення викраденого працівниками правоохоронних органів, а не обвинуваченим.

Підстави для зарахування у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за дні позбавлення волі, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачений, відсутні, оскільки злочин ним вчинено після 21 червня 2017 року.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 15 січня 2019 року у відношенні ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4