Провадження №1-кс/369/4451/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006302 від 30.10.2018 за ознаками злочину, передбаченогоч.3 ст.185КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з даним клопотанням мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 діючи спільно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , в період часу з 29.10.2018 по 30.10.2018 (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, знаючи про суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись відсутністю сторонніх осіб та відсутністю власника житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_7 , незаконно, шляхом пошкодження метало пластикового вікна проникли в середину житлового будинку, викрали будівельний матеріал, а саме: 60 метрів двохжильного кабелю, розміром 2х1,5 сірого кольору, ліхтар жовто-сірого кольору, близько 20 метрів мідного кабелю чорного кольору, 21 рулон скловати марки «Knaush», електрозапобіжники в кількості 10 шт. Загальна вартість зі слів потерпілого ОСОБА_7 близько 60 000 гривень.
Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 погрузили викрадене майно в багажне відділення автомобіля марки ГАЗ 2705-14, д.н.з. НОМЕР_1 , 2000 року випуску, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 , та на вказаному автомобілі з місця вчинення злочину зникли, та в подальшому викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на заявлену суму близько 60 000 гривень.
Вказаний факт 30.10.2018 слідчим Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006302за ознаками злочину, передбаченого ч.3ст.185 КК України.
ОСОБА_4 30.10.2018 о 23год. 20 хв.затриманий відповідно до вимог ст.208 КПК України.
Слідчим за погодженням з прокурором31.10.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме в таємному викрадені чужого майна (крадіжка) поєднаному з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб.
Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець міста Боярка Києво-Святошинського району Київської області,не працюючий, освіта середня-спеціальна, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 зі слів раніше не судимий.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 від 30.10.2018;
протоколами огляду місця події від 30.10.2018, 30.10.2018, 30.10.2018, 30.10.2018;
протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 31.10.2018;
рапортом інспектора СРПП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 від 30.10.2018;
протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 31.10.2018;
іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності;
В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного та швидкого його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:
переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;
знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, та покарання за який становить від 3 до 6 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду(п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний:
- не має постійного місця роботи,відповідно не має постійного та законного джерела доходів для існування,не одружений, та має можливість вільно змінити місце проживання.
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, потерпілого, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 та інших свідків, які були очевидцями даної події, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу, або використовуючи свої дружні відносини,змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою,буде переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Враховуючи все вищезазначене, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а саме тримання під вартою.
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст. ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
Тому слідчий просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Боярка Києво-Святошинського району Київської області,не працюючого, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 зі слів раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Київський слідчий ізолятор на строк 60 діб.
В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний проти вимог клопотання заперечував, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, наявності постійного місця проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У клопотанні слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006302 від 30.10.2018 за ознаками злочину, передбаченогоч.3 ст.185КК України - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, а саме до 28 грудня 2018 року, включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
- перебувати за місцем свого проживання АДРЕСА_2 та не відлучатись за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч.5 ст. 194 КК України визначити строком до 28 грудня 2018 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10