Справа № 466/6099/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/575/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тбілісі, Грузія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Малинівського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2006 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 353, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 153, ч.4 ст. 154, ст. 71 КК України до 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано термін попереднього ув`язнення з 13 травня 2006 року по 18 лютого 2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонії (30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, покликаючись на те, що засуджений відбув 2/3 строку покарання і став на шлях виправлення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника державної установи «Личаківська виправна колонія №(30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_7 .
На ухвалу суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить задоволити клопотання начальника державної установи «Личаківська виправна колонія №(30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: суд не в повному обсязі ознайомився з матеріалами його особової справи; судом не взято до уваги доводи клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі. Він відбув 2/3 строку покарання, встановлений порядок відбування покарання порушував 5 разів, проте згідно з п.14 ст. 134 КВК України є таким, що стягнень не має, вісім разів заохочувався у ВК № 47 з максимальним рівнем безпеки за сумлінну поведінку та ставлення до праці; довівши своє виправлення, був переведений у ЛВК № 30 з середнім рівнем безпеки. Має грамоту від начальника управління за виконанням покарань у Західному регіоні за ремонт їдальні після пожежі в Сокальській ВК № 47. Перебуваючи в ЛВК № 30, за належну поведінку та сумлінне ставлення до праці заохочувався, чим довів своє виправлення. Наявність десяти заохочень, грамот, заміна режиму утримання, його зразкова поведінка та сумлінне ставлення до праці доводять його виправлення відповідно до вимог ст. 82 КК України. Звертає увагу на те, що під судового розгляду прокурор, представник ЛВК № 30, начальник ЛВК № 30 та голова спостережної комісії просили задоволити клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу та доповнення до неї підтримали, покликаючись на викладені в них мотиви
Прокурор апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на те, що накладені на ОСОБА_7 стягнення на даний час погашені, з 2009 року ОСОБА_7 працевлаштований, отримав 10 заохочень, став на шлях виправлення. Вважає, що клопотання про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі підлягає задоволенню.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При розгляді справи суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення.
Відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 вдруге судимий, після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний злочин; за час перебування в місцях позбавлення волі допустив п`ять порушень вимог режиму відбування покарання, а наявність у засудженого дев`яти заохочень не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Однак висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, більш м`яким можлива після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, якщо він став на шлях виправлення.
В роз`ясненнях, що містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
На даний час ОСОБА_7 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком Малинівського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2006 року.
З матеріалів клопотання вбачається, що за весь час відбування покарання ОСОБА_7 дев`ять разів 07.04.2011, 16.07.2013, 14.04.2014, 19.08.2014, 05.07.2016, 04.01.2017, 05.07.2017, 03.10.2017, 05.07.2018 заохочувався за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці (у виді подяк, похвальної грамоти, надання тривалого або короткострокового побачення); у Сокальській виправній колонії (№47) у 2009 році закінчив навчальний центр і здобув професію «електрогазозварник третього розряду»; у державній установі «Личаківська виправна колонія (№30)» працевлаштований пекарем; на заходи виховного та індивідуально-профілактичного характеру реагує добре, робить вірні висновки; бере участь у культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходах; до виконання робіт з благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, на добровільних засадах залучається до робіт з покращення комунально-побутових умов відділення; залучений до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».
Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.
Не є обставиною, яка виключає можливість заміни засудженому невідбутої частини порання більш м`яким, те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності і знову вчинив злочини.
Тяжкість вчинених злочинів (на що покликався суд першої інстанції) уже враховані законодавцем при визначенні мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можлива заміна невідбутої частини покарання більш м`яким в даному випадку це фактичне відбуття засудженим не менше двох третин строку призначеного покарання (п.3 ч.4 ст. 82 КК України).
Те, що засуджений п`ять разів допускав порушення режиму, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, за конкретних обставин не є підставою для відмови у задоволенні клопотання. Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 порушував вимоги встановленого порядку виконання покарання у 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 роках, однак протягом останніх восьми років порушень не допускав, на даний час такі стягнення є погашеними, й відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України засуджений визнається таким, що не має стягнення.
З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та дійшла висновку про наявність законних підстав для застосування положень ст. 82 КК України та заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що відбув не менше двох третин строку призначеного судом покарання і став на шлях виправлення.
Оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й не застосував положення ст. 82 КК України, які підлягали застосуванню, а висновки суду, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам провадження, судове рішення слід скасувати, клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволити та замінити засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Малинівського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2006 року більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 задоволити.
Замінити ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Малинівського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2006 року більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_3