Справа № 373/242/17
УХВАЛА

15 березня 2019 року м.Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16) в порядку п.14 ст.537 КПК України по кримінальному провадженню № 0000046 по обвинуваченню ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання, з врахуванням ст.71 КК України, у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обраховано з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою 16.01.2017 та зараховано відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання 315 днів (156 днів х 2 + 3 дні).

Начальник Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16) звернувся до суду із клопотанням в порядку п.14 ст.537 КПК України та просив роз`яснити, який саме період тримання під вартою та за якими правилами необхідно зараховувати в строк відбування покарання за вироком засудженому ОСОБА_3 .

Посилається на те, що під час виконання вироку виникають сумніви та протиріччя, які унеможливлюють визначення кінця строку покарання, не зрозуміло, який саме період тримання під вартою та за якими правилами необхідно зараховувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 .

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Ознайомившись із змістом вироку, який набрав законної сили, суд дійшов висновку, що його резолютивна частина, з врахуванням судової практики на той час, містить вказівку на кількість днів, які зараховані до строку відбування покарання 315 днів(156 днів як день за два та три дні як день за день). Тому будь-яких інших уточнень чи роз`яснень судом не може бути надано.

Разом з тим, з врахуванням правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року (вже після ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 ), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

ОСОБА_3 вчинив злочин до 20 червня 2017 року, на момент ухвалення вироку заходи попереднього ув`язнення до нього ще застосовувалися 3 дні. Тому, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року, він має право на зарахування цього строку відповідно до Закону України № 838-VIII від 26 травня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, засуджений має право звернутися із відповідним клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України № 838-VIII від 26 травня 2015 року. Зміна резолютивної частини вироку шляхом будь-яких роз`яснень чи уточнень не допукається, тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1