Справа № 473/4463/18
Номер провадження 1-в/473/325/2018

УХВАЛА
іменем України

"07" грудня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з адміністративної будівлі Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)», розташованої за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська №300, заяву про заміну невідбутого строку основного покарання більш м`яким, в порядку статті 82 КК України, засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новопавлівка Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.20 серпня 2012 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.263 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 01 рік;

2. 18 вересня 2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.124 КК України до 01 року обмеження волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 01 рік;

засудженого 10 квітня 2017 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч.1 ст.121 КК України 05 років позбавлення волі із застосуванням ч.5 ст.72 КК України,

Учасники кримінального провадження:
Прокурор ОСОБА_4 .

Представник Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_5

Засуджений - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутого строку основного покарання більш м`яким, в порядку статті 82 КК України, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 10 квітня 2017 року, яким його засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 05 років позбавлення волі.

Початок строку 14 листопада 2016 року, кінець строку 20 травня 2021 року.

В клопотанні, поданому до суду, засуджений ОСОБА_3 просить суд про замінити йому невідбутий строк основного покарання більш м`яким, в порядку статті 82 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, зазначаючи, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 заохочень не мав. ОСОБА_3 має 03 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, працює на промисловій зоні установи, але участі в суспільно-корисному житті відділення не приймає, тобто на шлях виправлення він не став.

Згідно з ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , в судовому засіданні встановлено, що за місцем відбування покарання він характеризується задовільно, заохочень не має, має 03 стягнення, які погашено у встановленому законом порядку.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 листопада 2016 року. Під час тримання у СІЗО №21 міста Одеса допустив одне порушення режиму утримання. Мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 24 травня 2017 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується задовільно Має 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

Загалом за весь період відбування покарання має 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має.

За характером спокійний та врівноважений, не завжди дотримується ввічливих та коректних взаємовідносин з персоналом установи, у відношенні до засуджених загалом не конфліктний, підтримує рівні стосунки з засудженими.

Був працевлаштований до майстерні установи згідно наказу №33/ОД-17 від 25 травня 2017 року, однак звільнений через відсутність виробничої необхідності згідно наказу №50/од-18 від 23 травня 2018 року.

Участі в суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу не приймає, не вбачає в цьому необхідність.

У відділенні веде пасивний та пристосовницький спосіб життя. Потребує постійного контролю з боку персоналу установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, санітарно-гігієнічних норм дотримується лише під контролем персоналу установи.

Зв`язок з рідними підтримує шляхом листування та побачень. Отримує посилки.

Позову за виконавчими листами та аліментами не має.

У скоєному злочині зі слів засудженого розкаюється.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , заслухавши пояснення засудженого та думку прокурора, суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до витягу з протоколу №25 засідання комісії Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» від 20 листопада 2018 року з розгляду матеріалів в порядку статті 82 КК України на засудженого ОСОБА_3 , йому відмовлено в умовно-достроковому звільненні та заміні невідбутої частини покарання більш м`яким /обмеження волі/ як такому, що не твердо став на шлях виправлення.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутого строку основного покарання більш м`яким, в порядку статті 82 КК України, суд виходить з тих обставин, що за період з 21 листопада 2018 року та по теперішній час засуджений ОСОБА_3 не змінив свого відношення до порядку відбування покарання за вироком суду, не довів, що твердо став на шлях виправлення. Загалом за весь період відбування покарання заохочень не мав, має 03 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Зазначені вище обставини свідчать про неуспішність процесу виправлення і про відсутність можливості ефективного продовження його за умови заміни невідбутого строку основного покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_3 , в порядку ст.82 КК України.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд також виходить з вимог ч.1 ст.6 КВК України, відповідно до якої в иправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

У відповідності з ч.3 ст.6 КВК України, о сновними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання /режим/, пробація, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В судовому засіданні судом не встановлено процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого ОСОБА_3 , які б, на думку суду, створювали у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.130 КВК України, до засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування основного покарання за вироком суду за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, як до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходи заохочення не застосовувались. Крім цього, має 03 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутого строку основного покарання більш м`яким за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 10 квітня 2017 року, в порядку ст.82 КК України, суд також виходить з пункту 4.1 Рішення КСУ від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004, відповідно до якого справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Адекватність прийнятого судового рішення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Наявність даних обставин в сукупності приводить суд до переконання про відсутність правових підстав для застосування ст.82 КК України, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутого строку основного покарання більш м`яким, в порядку статті 82 КК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутого строку основного покарання більш м`яким, в порядку статті 82 КК України, за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 10 квітня 2017 року, - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено протягом 7 /семи/ діб з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1