Справа № 296/268/18
Вирок
Іменем України

14 листопада 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0002099 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомир, громадянина України, не одруженого, працюючого в ТОВ «Онві», проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2017 року близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийшли до місця проживання ОСОБА_4 , що за адресою у АДРЕСА_3 у зв`язку із конфліктами, що виникали у їх матері, ОСОБА_9 , з останнім. Почувши стук у двері, ОСОБА_4 відчинив останні та, побачивши двох чоловіків на порозі, намагався зачинити двері, однак ОСОБА_6 та ОСОБА_7 руками тримали їх, а далі схопили ОСОБА_4 за верхній одяг та намагалися витягнути його на сходинковий майданчик та в даний час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя, від якого ОСОБА_4 впав та разом із ОСОБА_6 останні за руки та верхній одяг витягли потерпілого з квартири та далі вниз по сходах до сходинкового майданчика між 5-им та 4-им поверхами. Після чого ОСОБА_6 схопив ОСОБА_4 обома руками за шию та почав її здавлювати, а в подальшому зубами вкусив потерпілого за ліве вухо, а ОСОБА_7 в цей час наніс ОСОБА_4 декілька ударів кулаками обох рук в обличчя, після чого з квартири АДРЕСА_4 вийшли сусіди та конфлікт було припинено.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді укушеної рани лівого вуха, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також синців в підпідбородковій ділянці, на лівій боковій поверхні шиї, на шиї, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого ока, крововиливу в кон`юнктиву правого очного яблука з розвитком післятравматичного кон`юнктивіту, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, синця на спинці носа, садна на верхній повіці правого ока, садна на спинці носа справа, саден в проекції нижньої губи справа, виличної дуги справа, лінійного садна в проекції внутрішнього кінця правої брови, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав в повному обсязі. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 не визнав. В судовому засіданні пояснив, що того дня ввечері, близько 21 години, повертаючись із кладовища він з братом вирішили провідати маму, яка захворіла. Коли вони піднімалися по сходах (він йшов першим, Огородницький позаду нього), на 4 поверсі побачили маму, яка спускалася з 5 поверху та при цьому трималася за груди. На його запитання «мама, в чому справа?», вона нічого не пояснила та показала пальцем. На його запитання «що, знову?», вона кивнула головою та пішла до своєї квартири. Йому було відомо, що існував конфлікт між матір`ю та сусідом ОСОБА_10 , який вдарив її в спину та в подальшому вона 2-3 неділі лежала хвора. З цього приводу викликалися працівники поліції, є відповідні підтвердження. Крім того, мама розповідала раніше, що сусідом проводилися ремонти о 2 годині ночі, стояв стукіт, а коли вона йому робила зауваження, він виражався словами нецензурної лайки в її сторону. Знаючи про те, що між матір`ю та сусідом ОСОБА_10 вже були конфлікти, він пішов до ОСОБА_10 аби з ним поговорити. Перебував в нормальному стані, злості в нього не було, йшов з наміром поговорити з людиною. Хотів вирішити це питання без втручання працівників поліції, шляхом простої розмови. До цього дня він ніколи не бачив ОСОБА_10 , лише чув скарги на нього з боку матері. Подзвонив у двері, ОСОБА_10 запитав «хто там?», він відповів що сусід, і коли двері відчинилися, він сказав, що є сином його сусідки знизу. На вказане отримав відповідь «і чого ти сюди прийшов?». Він не встиг схаменутися як опинився у висячому положенні спиною на перилах. Шнайдер на нього накинувся, схопив його та поклав на перила. В цей час ОСОБА_11 піднявся на майданчик, після побаченого схопив їх на сходинки. Шнайдер стояв зверху на сходинках, він - знизу на сходинках, перебуваючи таким чином нижче ніж ОСОБА_10 . Він впав на майданчик, між 4 і 5 поверхами. Шнайдер сів на нього зверху і вчепився, намагався його душити. Підбіг ОСОБА_11 і почав його відштовхувати. Він в цей час намагався відірвати руки ОСОБА_10 від себе, тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, лише намагався забрати свої руки від нього. Шнайдер вкусив зубами ОСОБА_6 за палець. На прохання ОСОБА_6 відпустити його палець, Шнайдер цього не зробив, і тоді ОСОБА_12 вкусив його за вухо. Лише після цього він відпустив палець ОСОБА_6 . На цьому конфлікт припинився. Коли вийшла сусідка ОСОБА_13 та почала говорити про те, що вона зараз викличе працівників поліції, він відповів «що якщо вона не викличе, то вони викличуть поліцію, оскільки ОСОБА_10 розпочав бійку». Сусідка вийшла з сином та матір`ю. Оскільки у нього тілесних ушкоджень не було, він нікуди не звертався. Також у нього була пошкоджена шкіряна куртка. У брата посинів палець, крові не було, лише набряк. Крім цього, більше тілесних ушкоджень в ОСОБА_6 не було. Зазначив, що алкогольні напої не вживає протягом 5 років. Огородницький теж не вживає алкоголь, так як в нього був інсульт. Після вказаних подій він з потерпілим не спілкувався, до нього не приходив та його не бачив. Фотознімки, надані ОСОБА_10 вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки такої кількості крові в нього не було. Після конфлікту він поїхав разом з працівниками поліції до відділку та надав пояснення по суті, зазначивши про факт побиття його матері потерпілим та те, що напад першим на нього вчинив ОСОБА_10 . На момент розгляду справи в суді, потерпілий продовжує ображати маму нецензурною лайкою та стукати вночі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав в повному обсязі. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 , не визнав. В судовому засіданні пояснив, що 23.04.2017 року між 20 годиною та 21 годиною після «проводів» вони з братом вирішили провідати матір. Будучи в під`їзді будинку матері, він зупинився на першій площадці в під`їзді, зняв взуття, так як туди попав камінчик. ОСОБА_14 першим піднімався по сходах. На майданчику він почув розмову матері і ОСОБА_14 , який запитав у неї «що, знову?» і побіг. Зрозумівши, що можливо матір знову побили чи сталося щось подібне, він взувся та також почав підніматися наверх. Відповіді матері на запитання брата він не почув. До цього конфлікту він стосовно ОСОБА_10 писав дві заяви до дільничного інспектора поліції з приводу побиття ним його матері. Керуючись логічним домислом стосовно того, що ОСОБА_14 піднімається наверх до квартири ОСОБА_10 , він направився туди само. Піднімаючись по сходах, чув стук в двері та слова брата «це сусід, відкривайте двері, потрібно поговорити». Шнайдер не бачив як він підходив, а коли підійшов, бачив, що ОСОБА_14 перебував в положенні «лежачи на перилах» на 5 поверсі. Шнайдер тримав ОСОБА_15 за одяг, а той висів на спині на перилах, ноги не торкалися підлоги. Побачивши всю загрозу, звернувся до ОСОБА_10 зі словами «що ти робиш?», він не відповів нічого, тому намагався відштовхнути ОСОБА_10 від брата та потягнув їх зі всієї сили на себе, при цьому перебуваючи нижче від них. Вони, не зачіпаючи його, покотилися по сходах вниз та опинилися на майданчику між 4 та 5 поверхами. ОСОБА_14 лежав на спині, ОСОБА_10 лежав на ньому та душив брата. У брата не було можливості відштовхнути ОСОБА_10 від себе. Шнайдера ніхто не бив. Він підійшов і почав відтягувати руки ОСОБА_10 з горла ОСОБА_14 . По правій стороні стояв будівельний столик, підхід був мінімальний, він знаходився над ОСОБА_10 . Одразу йому не вдалося відтягнути руки ОСОБА_10 від горла брата, тому він потягнув лівий вказівний палець ОСОБА_10 на себе, що спричинило йому дискомфорт, та він схопив його великий палець зубами і затиснув. На його слова «відпусти», ОСОБА_10 затиснув його ще сильніше. Тоді він зі словами «хочеш поговорити про ОСОБА_16 », вкусив ОСОБА_10 за кінчик лівого вуха, після чого той відпустив ОСОБА_14 , а він відпустив його вухо. В цей момент вийшла сусідка та почала кричати «припиніть, що ви тут накоїли». Вони піднялися і ОСОБА_10 пішов до себе в квартиру, при цьому висловлював прокльони та вживав нецензурну лексику. Допускає можливість наявного тілесного ушкодження у ОСОБА_10 , коли останній скотився по сходинковому майданчику, однак він їх не бачив. Єдине, що він бачив на вусі було трішки крові. На обличчі у ОСОБА_10 крові не було. Із зафіксованими на фото тілесними ушкодженнями ОСОБА_10 не погодився, вважає, що таких ушкоджень у нього не було. З приводу тілесних ушкоджень на пальці він нікуди не звертався. У брата бачив синці, горло синього кольору. Після подій з потерпілим не бачився, не спілкувався з ним.

Допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що з обвинуваченими на даний час перебуває в неприязних стосунках. До події, яка місце 23.04.2017 року близько 21 год.10 хв. з обвинуваченими не був знайомий. До нього прийшли двоє чоловіків, постукали в двері, сказали «зі святом». Він відкрив двері через 1-2 хвилини, так як спав. Це був день «Проводів», в нього рік тому померла мама, тому він вирішив, що мабуть прийшли його знайомі та почав відкривати двері. Одразу як відкрив двері, хлопці схопили одвірок двома руками. Він хотів закрити двері, але відірвалася дверна ручка, ОСОБА_7 вдарив його по обличчю кулаком руки, від удару він впав, короткочасно втратив свідомість, після чого його витягли з квартири на майданчик між 4-им та 5-им поверхами. Він на той момент вже прийшов до тями та перебував в положенні «лежачи», «напівсидячи». Один чоловік його бив, інший душив за шию, прокусив йому вухо. Цими чоловіками були обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Обвинувачені були в нетверезому стані, відчувався запах алкоголю. ОСОБА_6 лежав на ньому та душив двома руками за шию, прикладаючи значну фізичну силу, прокусив ліве вухо. В цей час ОСОБА_7 бив його руками, наніс 3 удари в область носа, губ та ока, в результаті чого розбиті були губи та ніс. В наслідок нанесених ударів він вдарився об стінку задньою частиною голови. Чи чинив їм опір він не пам`ятає, відштовхував їх від себе. Оскільки його душили за горло, він не мав змоги кричати та просити про допомогу, не міг сказати ні слова. В під`їзді стояв шум, тряслися перила, столик, який там стояв. Коли він вже хрипів, зі своєї квартири вийшла сусідка - ОСОБА_17 з сім`єю, та запитала «що ви там робите?, так не робиться», після її слів його відпустили. Сусідка ОСОБА_13 викликала працівників поліції, а він - карету швидкої допомоги. До вказаної події з обвинуваченими конфліктів не виникало. Обвинувачені нічого не пояснювали, все відбувалося мовчки, промовили лише фразу щодо їх матері, яку він нібито чіпав, хоча вказане заперечує. Від сусідки ОСОБА_13 йому стало відомо, що обвинувачені це сини його сусідки, яка живе поверхом нижче. З його сторони з сусідкою ( матір`ю обвинувачених) конфліктів не було, однак вона могла прийти о 12 годині ночі та вибивати двері ногами. За півроку до цього, мав місце один випадок з приводу ремонту сантехніки у нього в квартирі, вказана сусідка підняла галас з приводу шуму, зверталася із заявою до працівників поліції. Вказувала про те, що він її побив, робив ремонти та шумів. Внаслідок цієї події у нього все лице було в крові, подерте, з подряпинами від нігтів, підбите око, синього кольору, прокушене вухо, розбитий ніс та губи. Його забрали до лікарні та робили операцію на вусі, накладали шви. Загалом лікування тривало 2 тижні. Після вказаної події обвинувачені до нього не зверталися, не приходи та не дзвонили. До цієї пори є відчуття болю в області вуха, підвищений тиск, є побоювання повторного конфлікту з боку обвинувачених.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що являється матір`ю обвинувачених. Потерпілий є її сусідом, який проживає на 5 поверсі над її квартирою. З сусідом таких конфліктів раніше не було. Спочатку він залив пару разів її кухню, мотивуючи тим, що це сталося внаслідок дощу, а з вересня 2016 року розпочав ремонтні роботи, які проводилися вночі, з 22 години до 01 години ночі. Вона спочатку довго терпіла, потім коли зустріла його попросила припинити ремонтні роботи вночі, так як вона хворіє та має проблеми із тиском. На її прохання він відповів, що працює вдень, тому вночі робить ремонт. Коли вдруге його зустріла та знову просила припинити нічні роботи, він їй сказав про те, що робив і буде робити ремонт і якщо ще раз вона до нього підійде, він «їй вріже». Після цього вона довгий час більше до нього не підходила. 07.12.2016 року вона постукала до квартири ОСОБА_10 , вийшла сусідка з квартири АДРЕСА_5 та він вийшов зі словами «чого ти стукаєш», почав ображати її, штовхнув її ногою зі сходинок, вона цілий тиждень лежала хвора. В березні зверталася до дільничного. Крім того, 20.10.2017 року з приводу стукоту вночі вона викликала поліцію. Однак по приїзду працівників поліції дверей ОСОБА_10 не відкрив, хоча в квартирі в нього горіло світло. В день події, 23.04.2017 року ОСОБА_10 у себе в квартирі робив стелю, стукав. Вона з донькою за два дні до події сходила на кладовище. Потім погано себе почувала піднявся тиск, її знобило. Того дня з синами попередньо не зізвонювалася. З приводу стукоту із квартири ОСОБА_10 , близько 20 год. 30 хв. вона прийшла до нього. Він вийшов та сказав «чого прийшла? Мало тобі того разу було?» та почав ображати її нецензурною лайкою. Штовхнув в груди, вона почала спускатися вниз, тримаючись за груди. Коли дійшла до дверей своєї квартири, побачила сина ОСОБА_14 , який піднімався по сходах, та на його запитання з приводу того що сталося, вона не змогла навіть слова сказати. Зі словами сина «що, знову?», він став підніматися до ОСОБА_10 . В стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_15 не перебував, алкоголь не вживає так як має виразку шлунку. ОСОБА_6 в під`їзді не бачила. Вона зайшла до своєї квартири, сусідка їй викликала швидку допомогу, кололи ліки. Синів забрали до поліції, по приїзду назад зайшли до неї. Поліцію викликала сусідка ОСОБА_13 . У сина ОСОБА_18 був палець синього кольору, у ОСОБА_15 ушкоджень не бачила. ОСОБА_14 сказав їй, що за палець ОСОБА_18 вкусив ОСОБА_10 . Геннадій розказав про вухо ОСОБА_10 , зазначивши, що він його вкусив за те, що ОСОБА_10 вкусив його за палець. З приводу бійки сини нічого не розповідали, зважаючи на її стан. З приводу конфліктів, які мали місце до моменту цієї події вона розповідала синам. ОСОБА_14 казав їй викликати дільничного, поліцію. З поліції їй надходили відповіді за результатами розгляду її заяв, де було вказано, що зі ОСОБА_10 проводилися бесіди.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що являється сусідкою потерпілого ОСОБА_4 , проживає в квартирі АДРЕСА_5 , на одному майданчику знаходяться їх квартири. Зазначила, що шуму з квартири ОСОБА_10 не чула, він їм не заважає, будинок старого типу, а тому не можливо відразу зрозуміти звідки доноситься шум. Знайома з обвинуваченими, в нормальних відносинах. В день події, близько 21 години, почула як на сходинковому майданчику тремтіли перила. В квартирі крім неї були її мама, син та невістка. Спочатку подумала про те, що можливо хтось забирає будівельний столик з площадки, але шум посилювався, тому вона відкрила двері і побачила бійку. Були відкриті двері з квартири ОСОБА_4 . Відразу не зрозуміла між ким це все відбувається, сказала «що ви робите? Зараз викличу поліцію». Ніякої реакції на її слова не відбувалося. Бійка відбувалася між 4 та 5 поверхами. З 4 поверху на сходинки піднялася ОСОБА_9 і сказала « ОСОБА_20 як він мене штовхнув». Бачила як обидва обвинувачені били ОСОБА_10 руками, були над ним. ОСОБА_9 була при цьому присутня, вона стояла на сходинках, біля квартири АДРЕСА_6 , за 10 сходинок від безпосереднього місця події. Вона сказала повторно про те, що зараз викличе поліцію, почула слова ОСОБА_10 «викликай поліцію» і лише тоді коли вже викликала поліцію і сказала їм про це, обвинувачені відпустили ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_10 піднявся, обвинувачені продовжували його тримати. Обвинувачені піднялися за ОСОБА_10 , але її син перегородив їм рукою двері. Куницький взяв табуретку, її син у нього забрав. ОСОБА_15 почав розповідати про те, що ОСОБА_10 штовхнув його маму, яку потім забрала швидка. Вона відповіла йому про те, що це не метод таким чином з`ясовувати стосунки. Від обвинувачених відчувався запах алкоголю. Потім приїхали працівники поліції та швидка. Поліцію викликала вона, а швидку поліцейські. У ОСОБА_10 все обличчя було в крові, він був весь побитий, під оком синець, розбитий ніс. На сходинковому майданчику зламані перила та будівельний столик. В ОСОБА_6 та ОСОБА_15 руки та одяг були в крові. На стіні теж сліди крові. Зі слів ОСОБА_10 , обвинувачені постукали в двері, а коли він відкрив схопили його, потягли вниз, почали бити, він хотів закрити двері, але не зміг поламали ручку. З приводу конфліктів між потерпілим та ОСОБА_9 зазначила, що мав місце випадок, коли ОСОБА_9 ногами вибивала двері до квартири ОСОБА_10 , він відкрив двері та розвернув ОСОБА_9 . Приїжджали працівники поліції за викликом, який здійснила ОСОБА_9 . Ці події відбувалися в грудні 2016 року. Про конфлікт 23.04.2017 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 їй нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що потерпілий ОСОБА_4 є його сусідом, обвинувачених знає візуально. Минулого року, в день Проводів, увечері він з дружиною приїхали додому. Почули гуркіт на майданчику, прислухались, так як незрозуміло було звідки шум. Коли було зрозуміло, що шум чути з під`їзду, його мати ОСОБА_22 відкрила двері та вийшла в під`їзд. Коли почули крики матері, вийшли за нею та побачили, що двоє чоловіків стояли над третім, який забився у кутку. Були наявні ознаки фізичного конфлікту. Коли двоє повернулися на крик, потерпілий вирвався і піднявся по сходах наверх на 5 поверх. Вхідні двері до квартири потерпілого були привідчинені. За ним побігли обвинувачені. Розповіли, за що вони його били, ОСОБА_15 почав лізти до нього, він тримав вхідні двері аби до квартири ніхто не зайшов. Погрожував йому, намагався зайти до його квартири. Шнайдер був побитий, обличчя у нього було в крові, кров було в зоні очей та носа. На вусі теж була кров. У ОСОБА_15 був відчутний запах алкоголю. Вибігла мати обвинувачених, піднялася між 4 та 5 поверхами та щось викрикувала його матері, пояснювала суть конфлікту, однак він не запам`ятав. Його мама викликала поліцію. Безпосередньо моменти нанесення ударів потерпілому він не бачив, бачив вовтузіння та розмахи руками до потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що працює в УПП в Житомирській області. В день події перебував на службі та здійснював виїзд на місце виклику з приводу бійки. По приїзду на місце виклику за адресою у АДРЕСА_7 потерпілий вказав на двох осіб, які його побили. На потерпілому в області обличчя бачив кров. Потерпілий був схвильований, знервований, в панічному стані. Детально обставин події не пам`ятає. Особи, на яких вказав потерпілий, доставлялися до міського відділу поліції. Фотофіксація на місці ним не проводилася.

Винуватість обвинувачених повністю підтверджується і наступними безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 повідомив про нанесення йому тілесних ушкоджень невідомими чоловіками близько 20-21 години 23.04.2017 року за адресою у АДРЕСА_3 ; рапортами поліції про прийняття виклику 103 (чоловік 55 років побили сусіди знизу), - ОСОБА_19 (бійка біля квартири), - з травмпункту; рапортом поліцейського за результатами виїзду на виклик, потерпілий вказав на обвинувачених як на осіб, які нанесли тілесні ушкодження; витягом з ЄРДР від 24.04.2017р.

висновком судово медичної експертизи № 839 від 24.04.2017 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено укушену рану лівої вушної раковини, яка утворилася від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли б бути зуби людини, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; синці та садна на обличчі та шиї, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, від ударів рукою затиснутою в кулак, дії нігтів та пальців рук сторонньої особи, відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 утворилися в термін та за обставин, вказаних обстеженим.

протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 10.10.2017 року, згідно якого останній детально розповів про обставини та показав на місці механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 23.04.2017 року близько 21 години за адресою у м. Житомирі, по вул. Вітрука, 29.

протоколом огляду предмету від 17.10.2017 року, згідно якого оглянуто наданого потерпілим ОСОБА_4 CD диск з фотокартками в кількості 16-ти штук від 23.04.2017 року, на якому зображений ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями, а саме: синцями та саднами на обличчі та шиї, раною лівої вушної раковини. Постановою від 17.10.2017р. про визнання диску речовим доказом.

висновком судово медичної експертизи № 2310 від 26.10.2017 року, згідно якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 при проведенні судово медичної експертизи від 24.04.2017 року у вигляді рани лівої вушної раковини, синців та саден на обличчі і шиї, а також виявлений лікарем окулістом крововилив в кон`юнктиву правого очного яблука з розвитком післятравматичного кон`юнктивіту відноситься до: рана лівої вушної раковини, крововилив в кон`юнктиву правого очного яблука з розвитком післятравматичного кон`юнктивіту, синця навколо правого ока до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, інші тілесні ушкодження до легких тілесних ушкоджень. Вказати точну кількість нанесених травмуючих дій потерпілому не мається можливим, вищевказані тілесні ушкодження за механізмом та обставинами свого утворення можуть відповідати показам потерпілого при проведенні слідчого експерименту за його участю. Судово медичних критеріїв для вирішення питання про збереження свідомості, або її порушення, навіть до її втрати по морфологічним ознакам черепно мозкової травми та виявленим тілесним ушкодженням в природі не існує. Дане питання вирішується судово слідчим шляхом.

протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 30.11.2017 року, згідно якого останній розповів про обставини та показав на місці механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 23.04.2017 року близько 20-21 години за адресою у АДРЕСА_7 .

Факт неприязних стосунків потерпілого та свідка ОСОБА_9 (матері обвинувачених) сторонами провадження визнається, не заперечується та підтверджений наданими захистом документами, дослідженими в засіданні (звернення до поліції, висновки а.п.8-11 т.2).

Суд не покладає в основу вироку показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що тілесні ушкодження потерпілому вони не наносили, так як дана версія подій суперечить показанням потерпілого, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , які були очевидцями події, особисто бачили як обвинувачені наносили удари потерпілому на сходинковому майданчику, стверджують, що потерпілий в той час протиправних дій по відношенню до обвинувачених не чинив. Їх показання логічні та узгоджуються між собою та з іншими об`єктивними доказами, що досліджені безпосередньо в засіданні суду, крім того версія обвинувачених суперечить також висновку експертизи. Показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків логічні і послідовні в своїй сукупності і взаємозв`язку, узгоджуються в деталях не тільки один з одним, а і з письмовими доказами, при цьому стороною захисту не спростовані. Показання птерпілого послідовіні протягом досудового розслідування і судового слідства. Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до умисного заподіяння тілесних ушкоджень через те, що обвинувачений захищав брата, оскільки така версія подій суперечить об`єктивним показанням потерпілого, показаннями очевидців події, яку сприймали особисто, безпосередньо допитаних в судовому засіданні та повністю спростована ними. Крім того, факт укусу потерпілого за вухо Огородницьким визнається. Доводи обвинувачених про те, що свідки їх оговорюють, будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені, недостовірність показань свідків не доведена, отже судом такі припущення не приймаються.

Обрану версію подій суд вважає реалізацією обвинуваченими свого права на захист. Доводи захисника про те, що допитані свідки є зацікавленими особами, в ході судового слідства не знайшли підтвердження.

Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011р., при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину, і ці умисні дії кваліфікує за ст.125 ч.2 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують і обтяжують їх відповідальність.

Так, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Доводи потерпілого і його представника про перебування обвинувачених в стані сп`яніння судом відхиляються, оскільки належними та об`єктивними доказами ці факти не підтверджені та суду не доведені, є по суті припущеннями, крім того, така обтяжуюча відповідальність обставина не вмінялась обвинуваченим у провину ні під час направлення обвинувального акту до суду, ні після зміни обвинувачення. Судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, однак офіційно не працює, на обліку в нарколога, психіатра не перебуває, інвалідності не має, утримує матір похилого віку, думку прокурора, потерпілого, висновок органу пробації про середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд враховує те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно працює, на обліку в нарколога, психіатра не перебуває, інвалідності не має, утримує матір похилого віку, думку прокурора, потерпілого, висновок органу пробації про середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, його роль, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, проте із встановленням іспитового строку.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд приходить до твердого переконання, що за наведених обставин і призначення саме таких виду та розміру покарань мета покарання буде досягнута.

Цивільний позов по справі підлягає частковому задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення 40000грн моральної шкоди є явно завищеним, позов необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілим, принцип співмірності, враховуючи інші конкретні обставини по справі, роль кожного з обвинувачених у конфлікті, суд оцінює в розмірі 3000грн з боку обвинуваченого ОСОБА_6 , 4000грн з боку обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому суд також виходить із загальних засад кримінального провадження принципів верховенства права, рівності перед законом і судом, принципу поваги до людської гідності, змагальності та доведеності перед судом переконливості поданих доказів. Суд приходить до твердого переконання, що визначений розмір завданої моральної шкоди кожним із обвинувачених є достатнім і співмірним.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

На підтвердження відповідних витрат на лікування та обстеження, а отже і стягнення з обвинувачених завданої матеріальної шкоди в сумі 1893грн 76 коп, потерпілим надано копії відповідних чеків на вказану суму. При цьому, саме копії чеків долучено як до первісного цивільного позову, так і до уточненого в ході судового розгляду позову. Надані копії фіскальних документів не засвідчені взагалі. Оригінали для огляду безпосередньо не надавались та до провадження не долучались. Обвинуваченими позов не визнається. Розгляд провадження здійснюється із дотриманням, зокрема в даному випадку, принципів законності, рівності перед законом і судом, змагальності сторін і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності. Зазначені докази понесених потерпілим матеріальних витрат в оригіналах як стороні захисту, так і суду не надані. Таким чином суд позбавлений можливості перевірити їх достовірність, належність, допустимість, достатність та надати їм відповідну оцінку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позов в цій частині про відшкодування витрат на лікування та обстеження в розмірі 1893 грн 76 коп не підлягає до задоволення.

Витрати за надання правової допомоги в розмірі 7010 грн обгрунтовані і підтверджені документально належними доказами квитанціями №б/н до прибуткового касового ордеру від 31.07.2017р., 14.08.2017р., 28.10.2017р., 15.12.2017р. в сумі 4000грн, засвідченою копією квитанції №153043079 від 06.02.2018р. на суму 1010грн, квитанцією від 06.04.2017р. на суму 1000грн, копією меморіального ордеру до неї, квитанцією від 12.07.2018р. на суму 1000грн, копією меморіального ордеру до неї, розрахунком витрат, актом прийому-виконання надання правової допомоги від 13.07.2017р., договором №2017/5 від 31.07.2017р. Представник приймав участь у слідчих діях, у судових засіданнях, підготував та подав цивільний позов.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до обвинувачених п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Доводи про те, що сестра обвинувачених ОСОБА_24 є непрацездатною, не знайшли свого підтвердження. Отже, застосування до обвинувачених п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» є неможливим.

Речові докази диск залишити при справі, судові витрати відсутні, арешт на майно обвинувачених не накладався, запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В клопотанні про застосування амністії відмовити.

Речові докази диск залишити в матеріалах провадження, судові витрати відсутні, арешт на майно обвинувачених не накладався, запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3000 (три тисячі) грн завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 4000 (чотири тисячі) грн завданої моральної шкоди.

Відмовити в стягненні матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 7010 (сім тисяч десять) грн витрат за надання правової допомоги в рівних частках, тобто по 3505грн з кожного.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1