УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/4254/18

Провадження №: 1-кс/755/2569/19

"04" квітня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002810 від 21.03.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, встановив :

до слідчого судді даного місцевого суду надійшло вищезазначене клопотання слідчого, за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді особистого зобов`язання по відношенню до підозрюваного в рамках даного кримінального провадження враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про необхідність застосування саме цього запобіжного заходу з метою запобігання ризикам, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус, зокрема обставини визначені ст. 178 даного Кодексу.

Клопотання умотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.03.2018 приблизно о 22:30 годині інспектор патрульної поліції УПП ДПП у м. Києві ОСОБА_6 , 21.05.1986 спільно з інспектором патрульної поліції УПП ДПП у м. Києві ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 працюючи в автопатрулі РУБІН -408 з обслуговування Дніпровського району м. Києва реалізуючи повноваження поліції передбачені п. 10 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 40-41, ст.379), згідно якого поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, при цьому виконуючи свої службові обов`язки в Дніпровському районі в м. Києві, неподалік адреси: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 2-А, ними було зупинено водія автомобіля марки «Шевролет Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1 який здійснив проїзд на червоне світло. Після чого ОСОБА_6 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, 20.03.2018 приблизно о 22:30, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуваючи за адресою: м. Київ, неподалік будинку №2-А по вул. Р. Окіпної побачили працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшовши до них почали нахабно висловлюватись нецензурою лайкою з приводу їх діяльності. Та ОСОБА_4 штовхнув рукою в область правого плеча ОСОБА_6 після чого на підставі ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію», ОСОБА_4 було затримано із застосуванням спецзасобу кайданки. Після чого ОСОБА_6 тримаючи ОСОБА_4 під руки у якого ззаду були одягнуті кайданки провів до патрульного автомобіля та посадив в салон автомобіля на заднє праве сидіння та намагався закрити двері. ОСОБА_4 в цей час почав бити ногами по склу задніх правих дверей службового автомобіля. ОСОБА_6 з метою припинення дій ОСОБА_4 правою рукою підтримував йому ноги, а лівою підтримував підборіддя.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що ОСОБА_6 являється працівником правоохоронного органу та перебуває під час виконання службових обов`язків, діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, порушуючи діяльність працівника правоохоронного органу, в особі ОСОБА_6 , посягаючи на його здоров`я, свідомо допускаючи наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, вкусив ОСОБА_6 за великий палець лівої руки, від чого останній від сильного болю почав кричати.

Згідно висновку експерта №770/Е від 11.06.2018 при зверненні за медичною допомогою 21.03.2018 о 00:20 год. у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: садна на тильній та долонній поверхнях нігтьової фаланги першого пальця лівої кисті.

Відповідно п. п. 4.6 тп 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупими предметами, не виключається внаслідок одноразового укусу зубами людини, за давністю можуть відповідати вказаному терміну, не виключається 20.03.2018.

Крім того, ОСОБА_7 яка знаходилась неподалік почувши крики ОСОБА_6 підбігла на допомогу з метою послабити щелепу ОСОБА_4 , щоб звільнити його палець. Коли ОСОБА_7 намагалась дістати палець з ротової порожнини ОСОБА_4 останній усвідомлюючи, що ОСОБА_7 являється працівником правоохоронного органу та перебуває під час виконання службових обов`язків, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, порушуючи діяльність працівника правоохоронного органу, в особі ОСОБА_7 посягаючи на її здоров`я, свідомо допускаючи наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, вкусив ОСОБА_7 тим самим порушив діяльність працівників правоохоронного органу, в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та проявив не повагу до органів державної влади.

Згідно висновку експерта №771/Е від 04.06.2018 при зверненні за медичною допомогою 21.03.2018 о 00:08 год. у ОСОБА_7 мали місце : садно на долонній поверхні 2-го пальця лівої кисті в проекції 2-го між фалангового суглобу. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно травмуючою дією тупого предмету, могло виникнути внаслідок укусу в указаний термін, тобто 20.03.2018. Відповідно п. п. 4.6 п. п 2.3.5. «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження.

03.04.2019 року ОСОБА_4 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_6 ; показами потерпілого ОСОБА_7 ; висновками судово-медичних експерти, та іншими матеріалами кримінального провадження;

На даний час існують ризики, а саме: п. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 будучи обізнаним з санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п. 3 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих; п. 4. ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк, враховуючи перераховані ризики та характеристику особи, забезпечити процесуальну поведінку можливо лише застосувавши запобіжний захід.

У світлі чого, заявник просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього зобов`язання: 1) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час; 3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; 4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Тож, слідчий суддя, з`ясувавши у судовому засіданні думку прокурора, який заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав визначених в мотивувальній частині останнього, підозрюваного, який не заперечував проти задоволення клопотання, однак указав що покладення обов`язку здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на його переконання, є надмірним заходом і потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь утручання в його права та свободи, дослідивши долучені до клопотання матеріали, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1 та 2 ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинуваченою, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненне діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

Також, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 345 КК України за викладених в підозрі обставинах.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого підозрюваного 03.04.2019 повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.

На час порушеного у клопотанні питання, про підозрювано встановлено, такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хмельницький, громадянин України, не одружений, із неповною вищою освітою, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком не має специфічних особливостей, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

За станом здоров`я, відповідно до наданих ним же документів, має захворювання органів дихання та останньому рекомендоване лікування в санаторіях, як України, так і закордоном, зокрема соляній шахті «Велічко», у Польщі.

Також, ухвалою слідчого судді цього місцевого суду від 21.03.2019 строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до 21.09.2019.

А тому, слідчий суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дані визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу, а тому слідчий суддя не сприймає, як об`єктивні доводи сторони захисту про можливість запобігання наявним ризикам без застосування запобіжного заходу, у цей період.

Тим паче, що такі доводи, у світлі наявних даних про особу підозрюваного та характер вчинення злочину в якому він підозрюється, є беззаперечно сумнівними за свою суттю, у зв`язку з чим, останні не відповідають конкретним обставинам справи, на даному етапі, її провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання заявника підлягає задоволенню щодо питання застосування запобіжного заходу, як обґрунтоване.

Поряд з цим, слідчий суддя бере до уваги той факт, що відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує продовження, однак законодавством не передбачено обов`язку прибувати за першою вимогою, а тому клопотання в цій частині задоволене бути не може.

Не сприймає, як таке, що кореспондується з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України слідчий суддя і доцільність покладення на підозрюваного обов`язку регламентованого п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема у розрізі даних щодо стану здоров`я ОСОБА_4 та методики лікування спрямованої на його поліпшення, якій таке зобов`язання однозначно сприяти не буде, у той час, як можливість особи отримувати належну медичну допомогу є основоположним.

У той же час, слідчий суддя вважає покладення на підозрюваного обов`язків регламентованих п.п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України є за своєю суттю пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного підлягає задоволенню з зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади та покладенням обов`язків з числа передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив :

клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із зобов`язанням прибувати за кожною вимогою, у рамках даного кримінального провадження, до слідчого та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладенням строком до 01.06.2019 наступних обов`язків:

? не відлучатися із населеного пункту - м. Хмельницький без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

? повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження.

В іншій частині у задоволені клопотання відмовити.

Роз`яснити особі, у відношенні якої застосовано даний запобіжний захід, що в разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Будь-які твердження чи заяви особи, зроблені під час розгляду цього клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення її винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національно поліції у м. Києві ОСОБА_5 .

Слідчий суддя ОСОБА_1