ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1109/19 Справа № 187/1751/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши 03 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000606 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, працюючого бригадиром ДМК, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, в останнє:
- 28.11.2018 року вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, згідно вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_8 наступні обовязки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Не погоджуючись із вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання, резолютивну частину вироку привести у відповідність до вимог ст. 76 КК України в редакції Закону від 06.12.2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11.01.2019 року.
Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, згідно вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині, вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування, не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вказує на те, що вирок суду підлягає зміні в частині покладених обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильства стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами від 06.12.2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11.01.2019 року.
Вироком суду першої інстанції дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України, як вчинення хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та останнього визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.
10 листопада 2018 року, близько 19.00 год., ОСОБА_8 , проходячи поблизу домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на хуліганство, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почав умисно наносити удари ногами та руками по автомобілю марки "Сааб" державний знак НОМЕР_1 , яким на підставі довіреності керує ОСОБА_11 , внаслідок чого пошкодив лобове скло автомобіля.
Після чого, ОСОБА_8 почав виражатися нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_11 та намагався спричинити останньому тілесні ушкодження. ОСОБА_11 , відвертаючись від ударів та маючи намір заспокоїти ОСОБА_8 та припинити протиправні дії останнього, завалив його на землю, при цьому руками зафіксувавши руки та ноги, у положенні сидячи на ньому. В цей час, ОСОБА_8 , піднявши корпус тіла, умисно вкусив зубами ОСОБА_11 в область грудної клітини зліва.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №299 від 24.11.2018 року в ОСОБА_11 внаслідок діяння ОСОБА_8 утворились тілесні ушкодження у вигляді синця з саднами по лівій поверхні грудної клітини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 296 КК України, розмір та міра призначеного покарання в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряються.
Разом з тим, розглядаючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне покладення на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вважає їх необгрунтованими.
За змістом ч.4 ст.374 КПК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75-79 КК України у резолютивній частині вироку, окрім іншого, зазначаються обов`язки, покладені на засудженого.
Як видно з рішення, суд ухваливши вирок 17 січня 2019 року поклав на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.1 (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації), п.2 (повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання) ч.1, п.2 (не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації) ч.2 ст. 76 КК України, але, відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до ст. 76 КК України, і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації встановлений п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Разом з тим, ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року, було виправлено описку у резолютивній частині вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року в кримінальному провадженні №187/1751/18 (№ провадження 1-кп/196/32/2019), яким засуджено ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України, виклавши четвертий абзац резолютивної частини вироку в наступній редакції: "Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації."
Таким чином, колегія суддів вважає, що описка зазначена в резулятивній частині носить технічний характер, яка вже була усунута, та будь-яким чином не впливає на суть прийнятого рішення, не стосується погіршення становища обвинуваченого, а тому підстав для зміни вироку місцевого суду колегія суддів не вбачає.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення в вирок суду без змін.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року, щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4