УХВАЛА
8 травня 2019 року

м. Київ

справа №314/5697/16-к
провадження № 51-2191 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги засудженої ОСОБА_4 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2019 року,
встановив:
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак касаційна скарга засудженої не містить жодного обґрунтування вимоги скасування оспорюваних судових рішень, з огляду на положення статей 412-414 КПК, які відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу є підставами для їх скасування.
Також ОСОБА_4 не вказує й конкретних порушень закону, які на її думку, були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку (за аналогічними доводами сторони захисту) зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК , а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Окрім цього, в касаційній скарзі засуджена наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, та правової оцінки доказів наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Також, касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак касаційна скарга ОСОБА_4 в частині її вимог не узгоджується з положеннями вказаної правової норми щодо повноважень суду касаційної інстанції та рішень, які він має прийняти за наслідками перегляду справи.
Також, у порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК засудженою невірно вказано найменування суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак жодних застережень щодо цієї обставини скарга не містить.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженої ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2019 року залишити без руху та надати їй строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останній, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде їй повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3