ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5453/18
Провадження № 1-кп/210/644/18

"23" листопада 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002787 від 01 жовтня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 05.02.2008 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 203-1, ч. 3 ст. 300, ч. 3 ст. 301, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із виготовленням та розповсюдженням кіно та відеопродукції строком на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2008 року вирок залишено без змін,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини при наступних обставинах.

Так, 05 лютого 2008 року Самарським районним судом міста Дніпроперовська, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засуджено за ст.ст. 203-1 ч, 2, 300 ч. 3, 301 ч. 3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з виготовленням та розповсюдженням кіно та відеопродукції строком на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2008 року , вирок відносно засудженого ОСОБА_4 від 05.02.2008 року залишено без змін.
04 серпня 2008 року службовими особами Самарського РВ ДМУ УМВС України, ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 106 КПК України (в редакції 1960 року).
06 серпня 2008 року ОСОБА_4 було доставлено до слідчого ізолятору м. Дніпропетровська.
14 серпня 2008 року засуджений ОСОБА_4 прибув для відбування значеного йому судом покарання у вигляді позбавлення волі до Криворізької виправної колонії №80, розташованій за адресою: Діпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Шиферна, 3.
21 серпня 2009 року засуджений ОСОБА_4 по постанові виконувача обов`язків начальника Криворізької виправної колонії № 80, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 був переведений з дільниці ресоціалізації на дільницю соціальної реабілітації Криворізької виправної колонії №80, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривій Ріг, вул. Шиферна, 3, для подальшого відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі.
30 вересня 2009 року о 08 годині 00 хвилин засуджений ОСОБА_4 , що утримувався на дільниці соціальної реабілітації Криворізької виправної колонії №80, був виведений з групою засуджених на роботу в продуктовий склад колонії.
30 вересня 2009 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без відповідного дозволу адміністрації Криворізької виправної колонії №80, скориставшись відсутністю прямого контролю за його поведінкою з боку співробітника установи, самовільно, незаконно, таємно залишив визначену для роботи територію, а саме залишив ділянку на якій здійснював господарські роботи та вчинив втечу до міста Полтава.
В цей же день, 30 вересня 2009 року, близько 12 години 15 хвилин при перевірці засуджених на своїх робочих місцях працівниками колонії виявлено відсутність ОСОБА_4 , який в подальшому у розташування дільниці соціальної реабілітації Криворізької виправної колонії №80 більше не з`явився.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені 30 вересня 2009 року інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст.393 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив події, факти та обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, їх не оспорював. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просив суворо його не карати.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, письмові докази, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 393 КК України, втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, що передбачені ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненному кримінальному правопорушенні.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, що передбачене ст. 67 КК України судом встановлено рецедив злочинів.
Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, раніше судимий, осіб на утриманні не має, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебував і не перебуває; за місцем мешкання характеризується посередньо.

Враховуючи викладені дані щодо обвинуваченого, усі обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 1 статті 393 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене, при цьому враховує, що обвинувачений вчинив злочин у період відбування покарання в місцях позбавлення волі, за вказаних обставин, виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за правилами ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.
Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які зазначені в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.
Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами ст.71 ч.1 КК України, тобто з урахуванням невідбутого ним покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2008 року.
Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за ч. 1 ст. 393 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2008 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.
16 серпня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Таким чином, на підставі ст. 72 ч.5 КК України в редакції Закону № 838-VIII відносно ОСОБА_4 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 16 серпня 2018 року до 23 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком чинності.
Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05.02.2008 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з виготовленням та розповсюдженням кіно та відеопродукції на будь-яких носіях, а також пов`язаною з виготовленням та розповсюдженням будь-якої інформації на дисках для лазерних систем зчитування строком на 3 роки, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням, з 16 серпня 2018 року до 23 листопада 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 23 листопада 2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити тримання під вартою.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Матеріали кримінального провадження № 0002787 від 01 жовтня 2014 року, залишити при обвинувальному акті № 210/5453/18, пр. 1-КП/210/664/18.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження; право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1