Справа №345/3652/18
Провадження № 1-кп/345/362/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2018 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000977 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України, за ч. 2 ст.240 КК України, -

в с т а н о в и в:

що ОСОБА_5 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Злочин вчинено при наступних обставинах:

14 серпня 2018 року, близько 12.00 годин ОСОБА_5 з метою незаконного видобування корисних копалин піщано-гравійної сировини гравію, використовуючи екскаватор марки ЕО-2621, реєстраційний номер НОМЕР_1 на вантажний автомобіль марки «Камаз», н.з. НОМЕР_2 , які згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належать ОСОБА_6 , приїхав на берег річки Чечва в с.Тужилів Калуського району.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимогам:

- ст.13 Конституції України, згідно якої земля , її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону;

- ст.19 Кодексу України про надра, згідно якої надра надаються у користування підприємствам, установам , організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу;

- ст.24 Кодексу України про надра, відповідно якої користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції. Права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а у разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою;

- ст.56 Кодексу України про надра, згідно якої основними вимогами в галузі охорони надр є : забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин. Гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані , а також підземних споруд; додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього середовища та інші;

- ст.3 Закону України « Про охорону навколишнього природного середовища», згідно якої одним із принципів охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності;

- ст.40 Закону України « Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлювальних природних ресурсів; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших особі; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України;

-п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 59 « Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», згідно якого гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об`єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами, а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин;

з корисливих мотивів, за допомогою екскаватора марки ЕО 2621, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , незаконно здійснив видобування корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної сировини гравію, яку навантажив на кузов вантажного автомобіля марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який також належить ОСОБА_7 , в кількості 3,96 м. куб., чим здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно висновку судової експертизи грунтів № 2-0763/18 від 28.08.2018 року зразок грунту, вилучений при огляді автомобіля марки «КАМАЗ », реєстраційний номер НОМЕР_2 є піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 34,6 %. Зразок грунту, вилучений із місця видобування ( розриву) на території, прилеглої до річки Чечва в с.Тужилів Калуського району, піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано- гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 18,8 %.

Зразки грунту, які вилучені при огляді автомобіля марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 та з місця видобування (розриву) на території, прилеглої до річки Чечва в с.Тужилів Калуського району співпадають між собою за комплексом ознак і мають спільну родову належність.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості від 31.08.2018 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Зі змісту угоди про визнання винуватості від 31.08.2018 року вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

При вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості у відповідності до ст. 470 КПК України враховано:

- ступінь та характер сприяння підозрюваного, у проведенні кримінального провадження щодо нього, зокрема те, що в ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення;

- характер і тяжкість обвинувачення (підозри), зокрема те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є злочином середньої тяжкості, обтяжуючих обставин не встановлено;

- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, зокрема ОСОБА_5 повністю визнає вину, активно сприяє розкриттю вчиненого ним злочину, сам ініціював укладення даної угоди та беззастережно погоджується на призначення покарання, визначеного сторонами угоди.

Окрім цього, ОСОБА_5 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатра та нарколога не числиться, активно сприяв розкриттю злочину, щиро покаявся, то сторони погоджуються на призначення покарання зазначеного в санкції ч. 2 ст.240 КК України у вигляді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 грн..

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав та підтвердив наведене. Просить затвердити угоду про визнання винуватості від 31.08.2018 року.

Захисник просить затвердити угоду про визнання винуватості.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому, обвинувачений розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення, узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості, покарання.

Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості від 31.08.2018 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 як таку, що відповідає вимогам закону.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин.

Обвинувачений усвідомлює, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості від 31.08.2018 року, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України, міра покарання узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст.240 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості від 31.08.2018 року із призначенням обвинуваченому узгодженої міри покарання у вигляді штрафу і ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого та стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 65, 100, 124, 314, 373, 374, 472- 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2018 року у кримінальному провадженні за № 345/3652/18, укладену між прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.2 ст.240 КК України та призначити покарання штраф у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 грн..

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 1 144 грн. за проведення судової експертизи грунтів ( висновок експерта № 2-0763/18 від 28.08.2018 року).

Речові докази:

- зразки піщано-гравійної суміші , які знаходяться у пакетах експертної служби № 0798636, № 4447340, № 0798634, № 0798642, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП знищити;

- автомобіль марки «КАМАЗ 5511» вантажний самоскид-с, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та екскаватор марки «ЕО -2621» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , які знаходяться на зберіганні ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 .

- піщано - гравійну суміш в кількості 3,96 м.куб., яка знаходиться на зберіганні Тужилівської сільської ради, конфіскувати в дохід держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 20.08.2018 року на піщано-гравійну суміш в кількості близько 4 кубічних метрів, на автомобіль марки «КАМАЗ 5511», вантажний самоскид-с, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та екскаватор марки « ЕО 2621» д.н.з. НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_6 , - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: