11-кп/804/250/19
263/2531/18

Категорія: ч.1 ст. 415 КК України
Головуючий 1ої інстанції: Томілін О.М.
Доповідач: Бєдєлєв С.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2019 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду

у складі: головуючого судді Бєдєлєва С.І.

суддів Сєдих А.В., Преснякової А.А.

за участю секретаря Меркулової Я.О.

прокурора Зубко О.О.

потерпілого ОСОБА_1

представника цивільного

позивача в/ч 3057 ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі кримінальне провадження № 0000505, внесене до ЄРДР 22 червня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимий, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та мешкає за адресою: Донецька обл., с. Урзуф,вул. Приморська, б.1,

засуджено за ч. 1 ст. 415 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання.

Цивільні позови прокурора задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КЗОЗ «Обласна лікарня інтенсивного лікування м.Маріуполь» витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 12606,78 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КЗОЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І.Мечникова» витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 10660,19 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 частини 3057 Національної гвардії України матеріальну шкоду у розмірі 201 248, 77 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 частини 3057 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1, матеріальну шкоду у розмірі 60719, 90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_1, моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 15396,80 грн.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вказаним вироком ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за те, що він будучи військовослужбовцем на посаді солдата-водія військової частини 3057 Національної гвардії України, 21 червня 2015 року, виконуючи наказ командування про евакуацію та перевезення поранених військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зоні АТО з лінії зіткнення с. Широкине до Маріупольської міської лікарні швидкої допомоги, безпосередньо керував технічно справною спеціальною машиною - автомобілем швидкої медичної допомоги ГАЗ 322173 в/н 3781 Ф4, із увімкненим проблисковим маячком синього кольору і спеціальним звуковим сигналом. Рухаючись зі швидкістю не менш 88,5 км/год. по вулиці Жовтневій у бік проспекту Металургів, в порушення ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3; 1.5; 2.3 «б», «д»; 3.1, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 та вимог знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а також ст.ст. 2.19, 7.1.2, 7.1.3, 7.1.5 «Настанови з автомобільної служби внутрішніх військ МВС України», затвердженої наказом МВС України № 1402 від 21 листопада 2003 року, 12.4 Правил, на ділянці, де встановлено дорожні знаки 3.29, а виконуючи невідкладне службове завдання, відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед виїздом на перехрестя з вулицею ОСОБА_2 на червоний сигнал світлофору, що забороняв рух перед дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки" не зупинився, а навпаки в порушення вимог знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» продовжив рух керованого ним транспортного засобу, не дав переваги у русі технічно справному автомобілю НОМЕР_1, під керуванням громадянина ОСОБА_9, який рухався на дозволяючий зелений сигнал світлофору по головній дорозі вул. ОСОБА_2 у бік вул. Торгівельної. При цьому при виявленні перешкоди для руху, яку обєктивно був спроможний помітити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAEWOO Lanos», д/н, АН 5662 АР, під керуванням громадянина ОСОБА_9, в якому в якості пасажирів перебували громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у звязку з чим пасажирам автомобілю «DAEWOO Lanos» ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми черевної порожнини з розривом селезінки з подальшим її видаленням, з гематомою брижі тонкого кишечнику; закрита торакальна травма, перелом 1-го ребра зліва; закритий перелом правої стегнової кістки, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_10 спричинені двосторонній багатооскольчатий перелом нижньої щелепи, садни в правій щоковій області, дві забиті рани і садно на підборідді по центру і декілька справа, садно по передній поверхні правої вушної раковини на всьому протязі, забита рана по зовнішній бічній поверхні правої гомілки у верхній третині, садно в області правого тазостегнового суглоба, а також закрита тупа травма живота у вигляді переломів 6-10-го ребер справа по передньопахвовій лінії, розривів селезінки з подальшою спленектомією, розтрощування і розривів правої частки печінки, що ускладнилася внутрішньочеревною кровотечею (у черевній порожнині 3000 мл. крові із згустками), геморагічним шоком, нерівномірним кровонаповненням внутрішніх органів, з тенденцією до недокрівя, спленектомією, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та від яких настала його смерть.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок скасувати в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 частини 3057 Національної гвардії України матеріальної шкоди на загальну суму 201 248, 77 грн., ухвалити в цій частині новий вирок, яким відмовити позивачу ОСОБА_6 частини 3057 Національної гвардії України, в інтересах якою позов було подано військово прокуратурою сил АТО, у стягненні вказаної матеріальної шкоди, в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України відповідальність за шкоду спричинену ОСОБА_4 повинна нести військова частина, на обліку якої перебуває джерело підвищеної небезпеки спеціальна машина «ГАЗ-3221, державний номер 37 81 Ф4

Позиції інших учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3

Представник ОСОБА_6 частини 3057 Національної гвардії України в своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 вважає вирок суду законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що доводи захисника про те, що у висновку суду викладеному у судовому рішенні, містяться істотні суперечності, опираються виключно на висновках суду, які були надані щодо задоволення цивільного позову потерпілого, а не щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_6 частини 3057 Національної гвардії України. Більше того, доводи суду, щодо задоволення цивільного позову потерпілого апелянтом не оскаржуються.

Прокурор також проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим з підстав, зазначених представником цивільного позивача ОСОБА_6 частини 3057 ОСОБА_2

Заслухавши суддю - доповідача, захисника ОСОБА_3, обвинуваченого ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_1, представника цивільного позивача воїнської частини 3057 ОСОБА_2, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині задоволення цивільного позову військової частини 3057.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 404 УПК України апеляційний суд перевіряє вирок у межах апеляційної скарги і не повинен наводити у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційному порядку.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 є обґрунтованим і не оспорюється учасниками судового розгляду. Не оспорюється в апеляційному порядку і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 415 КК України, як порушення правил водіння спеціальної машини, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження або загибель потерпілого. Тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що згідно з наказом командира військової частини 3057 Національної гвардії України № 116, 46 о/с від 16 червня 2015 року солдата ОСОБА_4, призначено наказом командира цієї військової частини водієм- радіотелефоністом медичного пункту окремого загону спеціального призначення «Азов», встановивши посадовий оклад в розмірі 530 грн. за 2 тарифним розрядом.

Суд, задовольнив цивільний позов військової частини 3057, та стягнув з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 201 248,77 грн. без посилання на норми КПК та ЦПК України.

Більш того, суд не врахував, що правові відносини між військовослужбовцями та призваними на збори військовозобовязаними особами щодо відшкодування шкоди, заподіяної державі, регулюються спеціальним нормативним актом - Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95 ВР від 23 червня 1995 року (далі Положення).

Відповідно до п. 3б,г розділу 1 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобовязані несуть матеріальну відповідальність за наявністю їх протиправної поведінки та вини в заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) коли вони не виконують (недбало виконують) свої службові обовязки.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобовязані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обовязків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше одного місячного грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України вирок суду в частині задоволення цивільного позову військової частини 3057 підлягає зміні, а сума стягнення за цим цивільним позовом щодо ОСОБА_4

зменшенню до одного місячного його грошового забезпечення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 в частині задоволення цивільного позову прокурора в інтересах в/ч 3057 Національної гвардії України та стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 201 248,77 грн. змінити.

Зменшити суму стягнення до одного місячного грошового забезпечення ОСОБА_4

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя Бєдєлєв С.І.

Суддя Преснякова А.А.

Суддя Сєдих А.В.