УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні №0000097 та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду звернувся ОСОБА_3 , в порядку ст.174 КПК України, про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту у кримінальному провадженні №0000097 та зобов`язання повернути майно, а саме грошові кошти 1 400 000грн., 40 000євро та 70 000 доларів США; мобільний телефон « Iphone» та аркуш паперу із рукописними записами «ВВ 12875грн.».

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05.07.2018 року накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 22.06.2018 року за місцем знаходження офісного приміщення по АДРЕСА_1 . Серед вилученого та арештованого майна містяться грошові кошти 1 400 000грн., 40 000євро та 70 000 доларів США; мобільний телефон « Iphone» та аркуш паперу із рукописними записами «ВВ 12875грн.», належні заявнику. Вказані речі є особистою власністю заявника і не мають жодного відношення до кримінального провадження в межах якого їх було вилучено, аналогічно і сам заявник не є фігурантом вказаного кримінального провадження. У зв`язку з викладеним, просить скасувати арешт в частині зазначеного майна, оскільки він накладений безпідставно і у подальшому арешті немає потреби, а відсутність можливості використовувати належні йому кошти та майно суттєво порушують його право власності та негативно впливають на здійснення підприємницької діяльності.

В судовому засіданні заявник та адвокат наполягають на задоволенні клопотання, слідчий не заперечує щодо скасування арешту, оскільки за час здійснення досудового розслідування будь якої причетності заявника до незаконної діяльності не встановлено, як і відношення вилучених речей до кримінального провадження. Прокурор вважає, що клопотання подано передчасно, оскільки досудове розслідування триває.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження №0000097, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з досліджених матеріалів, з 06.11.2018 року СВ СБУ в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000097 від 21.03.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

22.06.2018 року в ході обшуку в приміщеннях по вул.Старокостянтинівське шосе,1/1 в м.Хмельницькому вилучено документи ТОВ «Союз Транс Лайн-1», ТОВ «СТЛ+К» та з офісу № 5, який орендує ОСОБА_3 - грошові кошти 1 400 000грн., 40 000євро та 70 000 доларів США; мобільний телефон « Iphone» та аркуш паперу із рукописними записами «ВВ 12875грн.». Постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05.07.2018 року на вилучені речі і документи накладено арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, та слідової інформації, що міститься на них, запобігання можливості їх пошкодження, знищення, відчуження.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У поданому клопотанні заявник посилається на те, що арешт накладено безпідставно, оскільки він не має відношення до кримінального провадження, яке розслідується, ніяк не причетний до ТОВ «СТЛ+К», відносно якого здійснюється розслідування, а вилучені речі є його особистою власністю та не містять жодних ознак речових доказів, чи майна, здобутого злочинним шляхом.

Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні, зокрема згідно витягів про реєстрацію ТОВ«СТЛ+К» його засновниками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Згідно протоколу обшуку від 22.06.2018 року, на дверях офісу № 5 розміщена табличка «ПП ОСОБА_3 », під час обшуку ОСОБА_4 повідомила, що вилучені речі належать безпосередньо ОСОБА_3 .. Як додаткові докази належності йому вилучених коштів, заявник надав слідчому судді відомості з Державної фіскальної служби про його доходи з 2006 року; договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Щасливий» та договір переуступки права вимоги(фактично відчуження) щодо нерухомого майна від 09.03.2017 року. Сам заявник під час проведення обшуку перебував за кордоном, а факт зберігання коштовних речей за місцем роботи пояснив надійністю охоронюваного приміщення.

З клопотання слідчого та ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 15.06.2018 року вбачається, що слідчий при зверненні з відповідним клопотанням про надання дозволу на обшук приміщення по АДРЕСА_1 , наполягав на дозволі на вилучення окрім документів, грошових коштів та матеріальних цінностей, проте в цій частині в дозволі на обшук було відмовлено. Згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05.07.2018 року арешт накладено на усе вилучене майно з метою збереження речових доказів та враховуючи те, що вилучені речі, документи, грошові кошти зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. З моменту постановлення цієї ухвали минуло п`ять місяців, проте орган досудового розслідування так і не встановив, які саме сліди злочину зберегли на собі вилученні кошти. Твердження прокурора про те, що питання скасування арешту поставлено заявником передчасно є безпідставним, оскільки для дослідження питання причетності особи до діяльності товариства, в даному випадку ТОВ «СТЛ+К» дев`яти місяців тривалості кримінального провадження більше ніж достатньо, оскільки така інформація підтверджується документально, зокрема відомостями про реєстрацію товариства, договорами з контрагентами, договорами підряду, субпідряду і таке інше. Таких відомостей впродовж тривалого часу не здобуто, що фактично підтверджено слідчим в судовому засіданні.

Слідчим суддею враховано зміст ухвали апеляційного суду міста Києва від 20.09.2018 року, яким надано оцінку ухвалі слідчого судді про накладення арешту, проте і з цього часу минуло три місяці, але відомостей про будь яке відношення арештованих речей до кримінального провадження не здобуто.

Попри викладе, основним мотивом для часткового задоволення клопотання є врахування слідчим суддею практики Європейського суду з прав людини, а саме аналіз втручання в права заявника за статтею 1 протоколу №1 до Конвенції. Зокрема в пункті 167 Рішення Європейського суду з прав людини в справі «East/West Allians Limited» проти України (заява № 19336/04) від 23.01.2014 року суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. П.168 Суд також нагадує, що будь яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу неможливо буде досягти, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Аналогічні положення містить і рішення Європейського суду з прав людини «Смірнов проти Росії» (заява №71362/01) від 07.06.2007 року в пунктах 55-57.

З огляду на обставини, дослідженні слідчим суддею випливає висновок про відсутність «справедливого балансу» між існуючим арештом та правом заявника на мирне володіння своїм майном. Фактично арешт накладено про всяк випадок, що було виправдано на початку досудового розслідування, але впродовж тривалого часу заявник не може використовувати належні йому грошові кошти та мобільний телефон, причетності яких до кримінального провадження не встановлено, а враховуючи суму коштів, очевидно, що такі обмеження становлять для нього надмірний тягар. Разом з тим, в повноваження слідчого судді не входить питання скасування ухвали про накладення арешту на майно, а лише щодо скасування арешту в порядку статті 174 КПК України, аналогічно слідчий суддя не може зобов`язувати слідчого повернути майно, крім того заявником не обґрунтовано підстави для скасування арешту з вилученого аркушу паперу з відповідними записами, тому клопотання задовольняється частково.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий судя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05.07.2018 року на: мобільний телефон чорного кольору марки «Iphone» модель А, грошових коштів: 1 400 000 гривень, 40 000 євро та 70 000 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя