ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 192/1849/18
Провадження № - 1в/201/298/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло Заводське Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого Довгінцевським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, раніше судимого:

-06.04.2005 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 296, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 25.08.2009 року умовно-достроково, не відбутий строк 2 роки 1 місяць 4 дні;

-05.07.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі 170 000 гривень;

-21.08.2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогуза ч.1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі 170 000 гривень;

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

засуджений (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про його умовно-дострокове звільнення, в обґрунтування якої у судовому засіданні пояснив, що раніше до нього умовно-дострокове звільнення не застосовувалось, він працевлаштований на підприємстві установи, має подяку за гарну поведінку, у зв`язку з чим просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України в судове засідання не зявився, надав на адресу суду клопотання про розгляд заяви засудженого за його відсутності.

Суд, вислухавши засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 28.08.2014 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується задовільно, порушення режиму утримання не допустив, стягнень не має, має одне заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, але під контролем адміністрації, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, але під контролем адміністрації. Не бере участь в організації виховних заходів. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Знай свої права та обов`язки» та участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених секція бібліотечна-літературна, але робить це формально. Підтримує зв`язки з рідними.
Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу ОСОБА_5 має одне заохочення від 01.11.2017 року за підсумками відповідних кварталів відповідних років.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і працює, а наявні заохочення застосовані до нього хоча і носять систематичний характер та застосовані за весь період відбування покарання, проте застосовані в основному за підсумками роботи відповідних кварталів року, а не за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінного.

Посилання засудженого про зразкову поведінку під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що ОСОБА_3 25.08.2009 року звільнявся умовно-достроково, проте він не оцінив наданої йому довіри з боку держави і не зробив для себе належних висновків, і знову вчинив злочин, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що є підстави для відмови в задоволенні заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Повний текст ухвали буде проголошено 18.12.2018 року о 09-20 годині.

Головуючий: суддя ОСОБА_1