Дата документу 14.05.2019 Справа № 328/2991/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/720/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/2991/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000849, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новомиколаївка Іванівського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.03.2018 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 гривень;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 858 гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 30.06.2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан та потрапив на повністю огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно з метою подальшого продажу, викрав 15 металевих листів, розміром 1 м х 0,5 м, товщиною 1 мм, вартість відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №10-1191 від 12.09.2018 року становить 69,33 гривень кожен, загальною вартістю 1039,95 гривень, металеву бочку об`ємом на 200 літрів, вартість відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №10-1191 від 12.09.2018 року становить 116,67 гривень, 5 металевих кутків довжиною по 2 метри, розмірами бокових ребер 50 х 50 мм, товщиною металу 3 мм кожний, вартість відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №10-1191 від 12.09.2018 року становить 70 гривень кожний, загальною вартістю 350 гривень, 6 металевих прутів довжиною по 2 метри, діаметром 40 мм, вартість відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №10-1191 від 12.09.2018 року становить 207,94 гривень кожний, загальною вартістю 1247,64 гривень, металеву огорожу довжиною 3 метри висотою 1,2 м, вартістю 300 гривень, які належать ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3054,26 гривні.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з призначенням йому надто суворого покарання. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував дані про його особу, який провину свою визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував спричинені збитки, що є обставинами, які пом`якшують покарання, раніше судимий, але покарання призначене судом відбув, сплативши штраф. Зазначає, що дійсно зараз не працевлаштований, але знаходиться в пошуках роботи, заробляє епізодично тим, що його наймають люди по домашньому господарству. Досудова доповідь органу пробації складена з формальних підстав, бо раніше він притягувався до кримінальної відповідальності. Судом незаконно прийнято до уваги припущення органу пробації про високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, яке він фактично не має наміру вчиняти. Таким чином, вважає, що у суду були всі підстави звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Виходячи з викладеного, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, звільнивши його від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема і в останньому слові, який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, правильність кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегією суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядаються.

За обставин, встановлених судом першої інстанції, дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, кваліфіковані правильно.

Доводи обвинуваченого про суворість покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу, з таких підстав.

Вирок відповідно до ст. 370 КПК України має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Покарання обвинуваченого повинно відповідати вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Оскаржений вирок в частині покарання вказаним вимогам закону не відповідає.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції послався на характер і ступінь громадської небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, проживає з матір`ю, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у Токмацькому районному відділі з питань пробації не перебуває, на диспансерному обліку в КУ «Токмацький ПТД» ЗОР, у лікарів нарколога, психіатра та невропатолога не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Колегія суддів вважає, що перераховані в самому вироку обставини давали районному суду підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст.ст. 75 та 76 КК України.

Так, згідно вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Судова колегія вважає, що висновок районного суду про неможливість призначення ОСОБА_7 покарання зі звільненням від його відбування фактично ґрунтується на підставі досудової доповіді, складеної Токмацьким районним відділом філії ДУ «Центр пробації».
Проте, досудова доповідь не може бути вирішальною при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, оскільки суд повинен враховувати всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, в залежності від тяжкості та характеру конкретного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, цінності суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкості наслідків, способу посягання, форми і ступеню вини, мотивації кримінального правопорушення, наявності або відсутності кваліфікуючих ознак тощо.

Колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий до покарання у виді штрафу, який сплачений обвинуваченим у повному обсязі, вчинив один тяжкий корисливий злочин крадіжку, поєднану з проникненням у сховище, обвинувачений попрохав вибачення у потерпілого та частково відшкодував завдану йому шкоду, працює неофіційно, щиро покаявся у вчиненому, сприяв встановленню істини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , його виправлення та запобігання новим злочинам можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання без застосування вимог ст. 75 КК України за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину, що був ним вчинений, та особі обвинуваченого, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_7 слід задовольнити, а вирок суду в частині покарання змінити, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4