УХВАЛА

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 161/9913/17
провадження № 51-1923ск19
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 липня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 січня 2019 року,
в с т а н о в и л а:
Засуджений звернувся зі скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Ухвалою Суду від 22 квітня 2019 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також скаржнику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до Суду. Проте приписів ст. 427 КПК знову не дотримано.
Відповідно до статей 433, 438 вказаного Кодексу, суд касаційної інстанції не вправі скасувати оскаржені рішення через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні касаційного провадження виходить з обставин, установлених судами нижчого рівня.
Наведені законодавчі положення засуджений залишив поза увагою.
Замість нової касаційної скарги ОСОБА_4 подав звернення на ухвалу Суду від 22 квітня 2019 року, що законом не передбачено й перешкоджає реалізації положень статей 428, 430 КПК. Не погоджуючись із вироком та ухвалою скаржник у своєму зверненні насамперед наголошує на неповноті судового розгляду і стверджує, що це є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. Однак таке твердження суперечить положенням статей 433, 483 згаданого Кодексу. Крім того, засуджений знову не зазначає таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних вироку та ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на статті 84, 94, 370, 374, 404, 405, 407, 412, 413, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу з новим зверненням слід повернути на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК особі, яка їх подала.

Зазначене рішення не позбавляє ОСОБА_4 права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК, зважаючи також на правила ст. 117 цього Кодексу (клопотання має містити обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного строку).

Для отримання правової допомоги засуджений може звернутися до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».
Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу з новим зверненням засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 липня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 січня 2019 року разом з усіма доданими до них матеріалами повернути особі, яка їх подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3