Справа № 446/2377/18
ВИРОК
11.12.2018 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соснівка, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
обвинувачення-прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 згідно з рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.11.2009р., зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_6 для утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини із усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 30.07.2009. Постановою державного виконавця виданого Сокольським районним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області 01.12.2009 року за вищевказаним виконавчим листом Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області відкрите виконавче провадження №16254520. Однак, ОСОБА_3 будучи ознайомлений з даним рішенням суду, яке вступило в законну силу 13.11.2009 року, не реагуючи на законні попередження державного виконавця, умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї малолітньої дитини, внаслідок чого за період часу з 13.11.2009р., по 01.11.2018р., виникла заборгованість зі сплати аліментів на суму 229754,90(двісті двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні дев`яносто копійок), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав та пояснив, що ухиляється від батьківського обов`язку утримувати неповнолітню дитину, щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати. Не заперечує проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні просила суд обрати сувору міру покарання.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.11.2009Р., коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Досліджуючи дані які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має одну неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначене в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів і суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1