490/206/19 30.01.2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/206/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, Миколаївської області, України, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 09.06.2018 року Сургутським міським судом Ханти-Мансійського автономного округу-Югри за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 4 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, -

В С Т А Н О В И В:

08.01.2019 року на адресу Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що 22.12.2018 року наказом Міністерства юстиції України № 4062/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 10.10.2018 року за № 06-133508/18.

ОСОБА_4 засуджено вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року до покарання у вигляді 9 років 4 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частини п`ятої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області»; кінець відбуття строку покарання - 07.01.2027 р.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, заявник просить суд: 1) визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року; 2) визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явилась, у поданому клопотанні просить здійснити його розгляд за її відсутності, посилаючись на приписи ч.1 ст.610 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього письмові докази, суд приходить до висновку, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.7 Кримінального кодексу України (далі - КК України), громадяни України та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 ст.602 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року, до якої Україна була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» від 22 вересня 1995 року №337/95-ВР, визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до якої під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4 ст.610 КПК України.

При цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Частиною 1 статі 606 КПК України визначено, що засуджену судом України особу може бути передано для відбування покарання в іншу державу, а засудженого іноземним судом громадянина України прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов: 1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; 2) якщо вирок набрав законної сили; 3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; 4) якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; 5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; 6) якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; 7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Під час розгляду вказаного клопотання встановлено, що згідно з інформацією, наданою Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за інформацією УДМС України в Миколаївській області є громадянином України відповідно до статті 13 Закону України «Про громадянство України» в редакції 1991 року (а.с.29).

14.08.2017 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано паспорт громадянина України (документ № НОМЕР_1 , орган, що видав - 4813) (а.с. 24).

Вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 4 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 09.06.2018 року. Відповідно до ч.3 ст.72 КК РФ зараховано у строк відбуття покарання час утримання ОСОБА_4 під вартою з 08.09.2017 року до 08.06.2018 року. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишено без змін у вигляді тримання під вартою (а.с.7-15).

Відповідно до розпорядження від 09.07.2018 року про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набрав законної сили 06 липня 2018 року (а.с.16).

Згідно довідки про відбуту та не відбуту частини покарання від 31.08.2018 року, виданої начальником ФКУ ВК-2 УФСВП Росії по Тюменській області ОСОБА_5 , початок строку відбування покарання ОСОБА_4 - 08.09.2017 року, кінець строку - 07.01.2027 року. Станом на 30.08.2018 року засуджений відбув 11 місяців 23 дні, не відбутий строк покарання - 8 років 4 місяці 7 днів (а.с.21).

Засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявами про переведення його для подальшого відбування покарання в Україну, оскільки він є громадянином України. З витягами із законодавства України ознайомлений, юридичні наслідки його передачі до України йому роз`яснені та зрозумілі (а.с.5, 6).

Згідно довідок начальника ФКУ ВК-2 УФСВП Росії по Тюменській області ОСОБА_5 від 31.08.2018 року, відносно засудженого ОСОБА_4 амністія та помилування не застосовувались (а.с. 22, 23).

Згідно довідки ФКУ ВК-2 УФСВП Росії по Тюменській області №74/2/6-7973 від 03.09.2018 року, за час відбування покарання у даній виправній колонії відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавчі документи на виконання не надходили (а.с. 28).

Відповідно до медичної довідки та характеристики на засудженого, ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку у філії "Медична частина №2" ФКУЗ МСЧ - 72 ФСВП Росії з діагнозом: "Хронічний бронхіт, поза загостренням", працездатний; за період відбування покарання порушень режиму утримання не вчиняв, заохочень та стягнень не має, характеризується посередньо (а.с.25, 26-27).

Таким чином, на розгляд суду були надані всі необхідні документи, згідно з положеннями ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб та ч.2 ст.610 КПК України.

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції суд, відповідно до ч.3 ст.610 КПК України, визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Частиною 3 статті 30 частини 5 статі 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, передбачений злочин - замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, з використанням електронних чи інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу "Інтернет"), якщо при цьому злочин не було доведено до кінця по незалежним від цієї особи обставинам.

Санкція ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такої та зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого чи довічним позбавленням волі.

Згідно ч.3 ст.15 КК України, замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Статтею 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за такі дії:

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів -

караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308 - 310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, -

караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, -

караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

4. Особа, яка добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання (частина перша цієї статті, частина перша статті 309 цього Кодексу).

Отже, згідно національного законодавства України, кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 , визначена вказаним вироком іноземної держави за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає кваліфікації за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, вчинення збуту наркотичних засобів з використанням електронних і інформаційно-телекомунікаційних мереж «Інтернет» не є ознакою, що має значення для кваліфікації дій засудженого.

При цьому, слід врахувати, що згідно ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Оскільки санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено лише покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком від 09.06.2018 року Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, Російської Федерації, після приведення цього вироку у відповідність до національного законодавства України, виходячи з положень ч.3 ст.68 КК України та з положень п.1 ч.4 ст.610 КК України, не може бути більшим та меншим за вісім років позбавлення волі (12/3*2=8).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року можливо привести у відповідність до законодавства України, враховуючи, що ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає ч.3 ст.15 ч.3 ст.307 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.«b» ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

За таких підстав, враховуючи положення ст.11 Конвенції, при приведенні вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року у відповідність до законодавства України, до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.

При ухвалені вироку Сургутським міським судом Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року, засудженому ОСОБА_4 було зараховано в строк відбуття покарання строк утримання його під вартою з 08.09.2017 року до 08.06.2018 року. Запобіжний захід ОСОБА_4 залишено без змін у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Вирок суду набрав законної сили 06 липня 2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення (до набрання вироком законної сили ) з 08.09.2017 року до 05.07.2018 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з 09.06.2018 року.

Визначення виду кримінально-виконавчої установи, в якій засудженому слід відбувати покарання, не входить до повноважень суду, оскільки це віднесено до повноважень підрозділів міжрегіонального управління чи Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України.

На підставі викладеного, керуючись п.«b» ч.1 ст.9, ст.11 Конвенції про передачу засуджених від 1983 року, ст.ст.7, 10, 72 КК України, ст.ст.372, 602, 603, 606, 610 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого за ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 за вчинення злочину, за який, згідно національного законодавства України, кримінальна відповідальність передбачена за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням положень ч.3 ст.68 КК України визначити, як 8 /вісім/ років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 09.06.2018 року відраховувати з 09 червня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення (до набрання вироком законної сили ) з 08.09.2017 року до 05.07.2018 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1