Дата документу 22.11.2018 Справа № 323/1251/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/223/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/1251/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_9 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Оріхівським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000319, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Юрківка Оріхівського району Запорізької області, громадянки України, не працює, має на утриманні 7-х дітей, не одружена, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки .

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 16 000,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 19 березня 2017 року, в період часу з 01 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, пройшла на територію двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з приміщення незачиненої господарчої споруди вивела корову віком 4 роки чорно-білої масті вартістю 16 000 гривень, яка належить ОСОБА_10 , котру перевела до господарчої споруди, розташованої за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому розпорядилась нею на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав відсутності вини ОСОБА_8 у скоєнні нею кримінального правопорушення. Вказує, що ні в ході досудового слідства, ні в суді ОСОБА_8 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнавала та пояснювала, що 19.03.2017 року всю ніч була вдома, так як у неї захворіла дитина, і до крадіжки корови вона ніякого відношення не має. Обвинувачення ОСОБА_8 побудовано лише на показаннях потерпілої, яка лише підтвердила факт крадіжки корови, та показаннях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які спростовуються оглядом місця події. Так, згідно показань вказаних свідків та інших свідків по справі, в ніч на 19.03.2017 року йшов дощ. При огляді місця події, зокрема подвір`я ОСОБА_8 слідів корови виявлені не було ні у дворі, ні біля двору. Подвір`я і територія, яка прилягає до подвір`я без твердого покриття, а тому знаходження корови як на подвір`ї, так і біля двору не могло не залишити сліди. Відсутні сліди перебування корови і в сараї. Тим більше, що, як стверджують вказані свідки, ОСОБА_8 поїхала з ними на автомобілі до автобусної зупинки, так як ніби-то вона поспішала на роботу в Запорізьку обласну лікарню, а тому на час огляду місця події не могла прибрати сліди. Таким чином, вважає, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обмовили ОСОБА_8 . З останньою вони були знайомі, так як декілька років тому купляли у неї худобу і знали де вона проживає та де працювала (хоча на час скоєння крадіжки обвинувачена ніде не працювала, так як була у відпустці по догляду за дитиною).

На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; обвинувачену, зокрема і в останньому слові, та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 вимог і положень зазначених законів дотримався.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 свою вину не визнала та пояснила, що 19 березня 2017 року вона була вдома, у неї заболіла дитина, вона всю ніч не спала, вночі вийшла на вулицю до туалету, коли стояла на ґанку будинку, до її двору під`їхав автомобіль, чоловік запитав де знаходиться АДРЕСА_3 . Вже на наступний день вона почула, що викрали корову у ОСОБА_13 , через декілька днів до неї приїхали працівники поліції та відвезли до відділу.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується в повному обсязі доказами, дослідженими і перевіреними в ході судового розгляду, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка показала суду, що вранці вона прийшла на подвір`я по АДРЕСА_4 , а корови в сараї не було. ЇЇ чоловік йде вправлятися до корови першим, в цей день йшов дощ, він прибіг до неї та повідомив, що немає корови, викликали поліцію. Обвинувачена від її подвір`я проживає далеко. ОСОБА_10 суду повідомила, що бачила як вранці перевозили корову на білому автомобілі, але вона не знала, що саме це її корова. Після дощу було видно сліди корови, які вели до двору ОСОБА_8 . Наполягала на задоволенні позову, прохала суд його задовольнити у повному обсязі та призначити обвинуваченій суворе покарання;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав суду, що за два дні до цієї події, йому подзвонила жінка, запитувала скільки коштує корова, та пояснила, що в неї проблема, так як вона працює в обласній лікарні можна буде забрати корову або вранці, або ввечері. Вони домовилися забрати корову вранці. Коли вони їхали до с. Юрківки, жінка постійно дзвонила їм на телефон та запитувала, де вони. Вона пояснила, що корова знаходиться біля двору, де велика сосна. Коли під`їхали до двору, то зайшли в сарай, там нічого не було видно, жінка вивела корову, її вага була 320 кг, забрали по 20 гривень за один кілограм за 7 600 гривень. Вони сіли до автомобіля включили там світло, обличчя ОСОБА_8 він чітко бачив, відрахував їй кошти. Його напарник загрузив корову в причеп автомобіля. Обвинувачену довезли до дороги, де зупинялися автобуси, так як вона запізнювалася на роботу. У розмові ОСОБА_8 пояснила, що це її корова;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав суду, що йому подзвонив ОСОБА_11 та повідомив, що потрібно забрати корову в с. Юрківка. Під`їхали до двору обвинуваченої, жінка показала корову, яку вона вивела із сараю до автомобіля, приблизно було 4 години 20 хвилин ранку. Корова була чорного кольору з білою плямою. ОСОБА_11 за корову розрахувався із жінкою. Корову загрузили до автомобіля, обвинувачена ще допомагала її прив`язувати до причепа автомобіля, в подальшому відправили її до м`ясокомбінату. Обвинувачена попрохала, щоб вони її довезли до траси, де зупиняються маршрутки, переодягнулася та сіла до автомобіля. Щодо корови ОСОБА_8 їм пояснювала, що діти хворіють, немає часу за нею доглядати. В цей день йшов дощ, також додав, що на його телефон ОСОБА_8 не дзвонила, а дзвонила вона на телефон ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала суду, що ОСОБА_8 це її донька. 19 березня вона йшла на роботу, бачила, що їде автомобіль м`ясників. Автомобіль зупинився вище будинку обвинуваченої. Коли вона дійшла до центру села, то автомобіль їхав вже з коровою. В цей день йшов дощ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка показала суду, що вона знає лише зі слів людей, що ОСОБА_8 обвинувачують у крадіжці корови, лише вранці вона бачила поліцію із собакою біля її двору;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка показала суду, що 19 березня вона йшла на поїзд, йшов дощ, коли проходила по вулиці, то побачила, що навпроти магазину стояв білий автомобіль з включеними фарами, а на причепі стояла корова. Хто знаходився в автомобілі вона не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який показав суду, що є чоловіком потерпілої, з 18 на 19 березня прокинувся о 4 годині, на вулиці йшов дощ, по всьому селі було відсутнє світло. Він подумав, що не має потреби йти зараз до корови, піде пізніше. Коли прийшов до сараю, де знаходилася корова, двері були прикриті. Відкрив двері, так як було ще темно, почав ходити по сараю, корови не було, запалив сірники, щоб було світліше, корови не було, та відстебнутий карабін. Повернувся до дружини, розповів, що корови не має, спочатку думали, що можливо вийшла сама, але прийшли до сараю, ще оглянули кругом, корови не було. Викликали поліцію, о 9 годині приїхала поліція із собакою, ніяких слідів не знайшли, підійшли односельці, які повідомили, що бачили як білий автомобіль вранці перевозив корову;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка показала суду, що вона лише зі слів односельчан знає, що у ОСОБА_10 вкрали корову та бачили як вранці на білому автомобілі її везли. Коли підійшла до двору, то там були працівники поліції;

- висновком експертизи №ОИ-298/1, відповідно до якого середня ринкова вартість корови чорної масті віком 4 роки вагою 380 кг складає 16 000 гривень (а.п.83);

- протоколом огляду від 04.04.2017 року (а.п.84);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання з доданими фототаблицями від 04.04.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала ціпок від корови (а.п.85-87);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 квітня 2017 року за участю свідка ОСОБА_11 , який впізнав жінку (фото № 3, на якому зображено ОСОБА_8 ), яка 19 березня 2017 року приблизно о 5-00 годині ранку у АДРЕСА_2 продала йому корову чорно-білого окрасу за 7600 гривень (а.п.93-95);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017 року з доданими фототаблицями за участю свідка ОСОБА_11 , який показав, саме біля якого двору він купив корову у жінки (а.п.96-101);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 квітня 2017 року за участю свідка ОСОБА_19 , який впізнав жінку (фото № 3, на якому зображено ОСОБА_8 ), яка 19 березня 2017 року приблизно о 5-00 годині ранку у АДРЕСА_2 продала йому корову чорно-білого окрасу за 7600 гривень (а.п.102-104);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017 року з доданими фототаблицями за участю свідка ОСОБА_19 , який показав, саме біля якого двору він купив корову у жінки (а.п.105-110).

Суд належним чином дослідив ці та інші докази у провадженні у їх сукупності з точки зору належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.

Зазначені докази, всупереч доводам захисту щодо наведених у вироку їх змісту, узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, виключають сумніви у причетності ОСОБА_8 до умисного скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому правильно обґрунтував ними її обвинувачення, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність слідів корови у дворі та біля двору обвинуваченої ОСОБА_20 , є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка зазначила, що після дощу було видно сліди корови, які вели до двору обвинуваченої, а відсутність фіксування слідів у процесуальних документах не спростовує встановленого факту крадіжки худоби з огляду, у тому числі, і на наявність прямих доказів, а саме показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Неспроможними є і доводи апелянта стосовно того, що обвинувачення ОСОБА_20 побудовано лише на показаннях потерпілої, яка лише підтвердила факт крадіжки корови, та показаннях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які спростовуються оглядом місця події, оскільки показання потерпілої та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними та дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції, а тому колегія суддів не знаходить підстав ставити їх під сумнів.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Дії ОСОБА_20 за ч. 3 ст. 185 КК України правильно кваліфіковані судом, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку повністю та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4