УХВАЛА
Іменем України

11.12.2018 року м. Житомир

Cлідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
розглянувши клопотання про арешт майна, внесене слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005111 від 11.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та додані до нього матеріали, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки BMW темно-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на штраф майданчику Житомирського ВП, що за адресою: м. Житомир вул. Слобода-Селец, 35 з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування зазначеного майна та транспортного засобу.
Стаття 171 КПК України передбачає ряд вимог до клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Проте, всупереч наведеним вимогам, у клопотанні слідчого не зазначено та не обґрунтовано мету накладення арешту відповідно до положень статті 170 цього Кодексу (збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).
У клопотанні про арешт майна слідчий не вказав відомостей про власника майна, вилученого в ході огляду та не яке необхідно накласти арешт, не зазначив його адресу або будь які інші контакти, що унеможливлює виклик останнього в судове засідання для розгляду клопотання.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна слідчому для усунення недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 39,132 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про арешт майна повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1