САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/8/19
Провадження № 1-кп/726/43/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження /ЄРДР № 0000575/ по обвинувальному акту щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Турятка Глибоцького району Чернівецької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , із вищою освітою, працюючого водієм, одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей та матір, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , 30.09.2017, близько 10:00 год., керуючи технічно справним рейсовим автобусом марки «ПАЗ-4234», номерний знак НОМЕР_1 , сполученням «Чернівці-Онут-Мосорівка», рухався заднім ходом по території автобусної станції № 3, яка розташована по вул. Галицький Шлях, 4-В, в м. Чернівці, у напрямку зони відстою. Під час здійснення маневру руху заднім ходом для заїзду автобуса у зону відстою, видимість якої була обмежена іншим транспортним засобом, водій ОСОБА_6 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив самовпевненість у своїх діях і не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху на всій протяжності зазначеного маневру, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась по території автостанції. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 022 від 23.02.2018, спричинено смерть, яка настала внаслідок виникнення масивних забійних ран обох нижніх кінцівок з інфікуванням раньових поверхонь в процесі травматизації, розвитком необерненого токсикоз-бактеріального шоку. Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002 року.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого, ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_7 смерть.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, надав покази в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, зазначив, що у скоєному щиро розкаюється та просив суворо його не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки це є його основний дохід.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначили, що будь яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не мають, оскільки обвинувачений повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, просили суд його суворо не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 вказав, що вичабає обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення.

Показання ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_6 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його як особу, пояснивши, що рішення його є добровільним і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_7 смерть, кваліфіковані правильно.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий. На обліку в лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України» суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, відшкодував завдані збитки, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання з випробуванням із застосуванням вимог ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України, суд, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого, який веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_6 усвідомив неправомірність своїх дій, щиро шкодує за тим що сталося, є батьком двох неповнолітніх дітей в обов`язок якого входить належно їх утримувати, крім того на його утриманні перебуває матір та дружина, позитивна характеристика за місцем роботи, приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки джерелом його доходів є виконання робіт, пов`язаних з керуванням транспортних засобів.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишити попередню - у виді домашнього арешту.

Речовий доказ пасажирський автобус марки «ПАЗ-4234», номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика для тимчасового зберігання Садгірського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_6 .

Речові докази одяг належний ОСОБА_7 , а саме кофту рожевого кольору, блузку, безрукавку, спідницю, труси, праву напівпару взуття (тапок), які зберігаються в камері зберігання речових доказів Садгірського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 4420, 70 грн. судових витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддяОСОБА_1