Справа № 474/330/18
Провадження № 1-кс/474/234/18
УХВАЛА
Іменем України

19.11.18 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
прокурораОСОБА_4

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 28.06.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, -
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -

встановив:

02.10.2018р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 28.06.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.
В своїй скарзі ОСОБА_3 , з урахуванням усної заяви про відмову від скарги в частині вимог, заявленої скаржником під час судового засіданні, просить скасувати постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 28.06.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 28.04.2018р. та направити справу для об`єктивного розслідування.
Скарга обґрунтована тим, що слідчим було порушено порядок збирання доказів, об`єктивність при дачі їм правової оцінки та розгляд поданих скаржником доказів і фактів, неправомірно було перекваліфіковано кримінальне правопорушення з ч. 1 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 194 КК України, обшук був проведений за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 , а не за фактичним місцем проживання останнього, слідчим не допитані працівників поліції, які були безпосередніми очевидцями подій, дана оцінка слідчим показань свідків порушує неупередженість та об`єктивність досудового розслідування.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.10.2018р. скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_7 .
На підставі розпорядження керівника апарату Врадіївського районного суду Миколаївської області № 12 від 13.11.2018р. та згідно протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 13.11.2018р., слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
Прокурор заперечив щодо вимог скарги вказуючи, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, що згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно п.п. 1-4 ч. 1, ч. 2 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З комплексного аналізу КПК України вбачається певний алгоритм проведення досудового розслідування, порядок та послідовність вчинення процесуальних дій, з метою з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, в тому числі щодо обов`язку доказування обставин щодо події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення слідчого, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28.04.2017р. ОСОБА_3 звернувся із заявою до Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо факту відкритого заволодіння ОСОБА_8 зарядним пристроєм Power bank, який належить заявнику.
За даним фактом до ЄРДР внесено відомості за № 0000150 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Під час проведення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих дій, зокрема щодо допиту учасників інциденту та свідків, оглянуто місце події, речі, належні ОСОБА_3 , які були пошкодженні під час інциденту, визначено вартість зарядного пристрою Power bank, проведено обшук за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_9 .
На підставі зазначених матеріалів кримінального провадження 13.06.2017р. слідчим Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_5 винесено постанову про зміну правової кваліфікації з ч. 1 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 194 КК України, а 28.06.2017р. винесено постанову про закриття кримінального провадження.
Так, зокрема постанова про закриття кримінального провадження мотивована необхідністю зміни правової кваліфікації з ч. 1 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 194 КК України, з огляду на те, що під час проведення досудового розслідування вживалися всі передбаченні законодавством заходи спрямовані на встановлення істини у кримінальному провадженні, разом з тим, підтвердити факт скоєння відкритого заволодіння ОСОБА_6 у ОСОБА_3 зарядним пристроєм Power bank не виявилося можливим, оскільки останнього виявлено не було, потерпілий та свідки перебувають між собою у давніх не приязних відносинах та є зацікавленими особами, а тому досудове розслідування критично ставиться до показань вказаних осіб.
На підставі вищевикладеного слідчий робить висновок, що оскільки під час досудового розслідування встановлено дії ОСОБА_6 спрямовані на пошкодження відеореєстратора належного ОСОБА_3 , то не виключається можливість того, що саме ОСОБА_6 також фізично пошкодив або знищив належний ОСОБА_3 зарядний пристрій Power bank.
Також слідча зазначає, що досудовим розслідуванням не здобуто переконливих доказів наявності у будь-якого умислу, спрямованого на викрадення або відкритого заволодіння чужим майном.
В подальшому, не вказуючи конкретну особу, вартості пошкодженого майна, слідчий кваліфікує дії щодо знищення майна належного потерпілому за ч. 1 ст. 194 КК України, вказуючи при цьому про невідповідність вартості пошкодженого майна розміру шкоди наявність якої необхідна для кваліфікації ч. 1 ст. 194 КК України.
З огляду на обґрунтування оскаржуваної постанови слід зазначити, що ч. 1 ст. 477 КПК України визначено, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 194 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 звертався 28.04.2017р. до Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо факту відкритого заволодіння ОСОБА_8 зарядним пристроєм Power bank, при чому матеріали справи не містять жодної інформації щодо реєстрації звернення чи повідомлення ОСОБА_3 щодо факту вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.
Тобто слідчий грубо порушуючи вимоги КПК України самостійно вирішила проводити досудове розслідування кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 194 КК України, яке є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення, обґрунтовуючи таке рішення припущеннями щодо можливого пошкодження або знищення ОСОБА_6 належного ОСОБА_3 зарядного пристрою Power bank. Водночас, слідчий зазначає про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, через відсутність шкоди у великому розмірі, однак жодним чином не зазначає про встановлений розмір шкоди. При цьому з моменту винесення постанови про зміну правової кваліфікації до моменту винесення постанови про закриття кримінального правопорушення слідчий не вчиняла жодних слідчих дій, що свідчить про проведення досудового розслідування з порушеннями вимог КПК України.
Слідча вказує про вжиття всіх передбачених законодавством заходів спрямованих на встановлення істини у кримінальному провадженні, однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження та постанови про закриття кримінального провадження, під час досудового розслідування нею фактично було відкинуті як докази показання потерпілого та свідків, при цьому не були допитані працівники поліції, які безпосередньо були очевидцями бійки та брали участь у припиненні останньої, обшук проводився за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 , однак жодних дій не вчинялося щодо встановлення фактичного місця проживання останнього та необхідності проведення там обшуку, як не вирішувалося питання про проведення обшуку робочого місця ОСОБА_6 чи іншого майна належного останньому.
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що слідчою не проведено належних слідчих дій спрямованих на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та зібрання доказів, які підтверджують ці обставини, що в свою чергу свідчить про неповноту, необ`єктивність та неефективність проведеного досудового розслідування.
Крім того постанова про закриття кримінального провадження, в порушення приписів ст. 110 КПК України, не містить належної мотивації з посиланням на обставини встановлені під час досудового розслідування та докази, якими ці обставини підтверджуються, а відтак скарга є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 28.06.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 28.06.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 28.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, кримінальне провадження направити для проведення досудового розслідування та прийняття обґрунтованого рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1