Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8528/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0004906 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2018 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Житомир, гр-на України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, зареєстр. та прож. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч.1 ст. 126 КК України до штрафу у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. 00 коп.;
- за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн. 00 коп.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн. 00 коп.

встановила:

Згідно вироку, 12 вересня 2017 року приблизно о 19 год. 35 хв. ОСОБА_11 разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 перебували за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, місці та за вказаних обставин між подружжям виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів тривалих неприязних відносин, виник злочинний умисел спрямований на завдання ударів ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 намотав на свою праву руку покривало, підійшов до ОСОБА_11 , яка лежала на ліжку та наніс декілька ударів останній по лівій частині обличчя, внаслідок чого вона відчула фізичний біль. Після чого, продовжуючи словесний конфлікт, ОСОБА_8 , вирвав у потерпілої мобільний телефон, з якого остання телефонувала сину, поламав його та кинув у обличчя, а в подальшому, виражаючись словами нецензурної лайки, долонею лівої руки наніс удар по правій щоці ОСОБА_11 , спричинивши останній фізичного болю.
Крім того, в цей же день приблизно о 20 год. 30 хв. між ОСОБА_8 , який перебував біля вікна у приміщенні власної квартири та його сином ОСОБА_9 , який перебував надворі біля вікна квартири АДРЕСА_3 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці ніж, наніс поріз по обличчі та грудній клітці сину.
Таким чином ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі, синця та різаної поверхневої рани на грудній клітці, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_8 зазначає, що вирок Корольовського районного суду м. Житомира щодо його підзахисного не може залишатись в силі через істотне порушення норм матеріального та процесуального закону.

На думку апелянта суд припустився істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки не надав у вироку оцінку доказам захисту, не вирішив клопотання про визнання доказів обвинувачення недопустимими, не взяв до уваги наявність суперечностей в показаннях потерпілих та їх неузгодженість з іншими доказами.

Зазначені істотні порушення процесуального закону, на думку захисника, перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення та призвели до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 .

Просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та закрити провадження за недоведеністю вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 125 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинувачуваного ОСОБА_12 , які частково підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, відповідно до положень ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчинення якого визнається обвинувачений.

Також у вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Основою мотивувальної частини вироку є аналіз і оцінка досліджених судом доказів. При ухваленні вироку мають одержати оцінку всі докази, розглянуті в судовому засіданні: як докази, на підставі яких суд визнав установленими ті або інші обставини, так і ті з них, через які суд дійшов висновку, що деякі обставини не мали місці в дійсності. Прийняття одних і відхилення, неврахування інших доказів судом має бути вмотивованим. Підставою неврахування доказів є відсутність у відомостей про обставини кримінального правопорушення властивостей належності, допустимості або їх недостовірності.

Статті 86, 87 КПК України регламентують, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухвалення судового рішення.

У відповідності до змісту ст. 89 КПК України у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку суд також вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки.

Вирок суду щодо ОСОБА_8 зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.

Так, у формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним зазначено, що ОСОБА_8 12 вересня 2017 року близько 19 год.35 хв. умисно намотавши на свою праву руку покривало, наніс ОСОБА_11 декілька ударів по лівій частині обличчя, а потім долонею лівої руки наніс удар по правій щоці ОСОБА_11 чим завдав останній фізичного болю.

Крім того, в цей же день між ОСОБА_8 та його сином ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 поріз по обличчю та грудній клітині, чим спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Суд у вироку навів докази на підтвердження винуватості ОСОБА_8 , а зокрема показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , висновки експертів № 1946, № 1947, показання в судовому засіданні експерта ОСОБА_15 , рапорт поліцейського від 12.09.2017 року, протоколи слідчих експериментів проведених з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Разом з тим, судом не надано оцінки цим доказам з позиції їх допустимості, хоча з цього приводу було заявлене клопотання стороною захисту.

Так, захисник ОСОБА_7 , в судовому засіданні 06.04.2018 року подав письмове клопотання про визнання доказів недопустимими, в порядку ст. 89 КПК України.

В клопотанні захисник просив, визнати недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів, проведених 07.10.2018 року з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , висновок СМЕ стосовно тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Головуючий питання про недопустимість цих доказів під час судового розгляду не вирішив, вказавши, що дане клопотання буде розглянуто в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Проте, як слідує зі змісту вироку, зазначене клопотання про визнання доказів недопустимими, яке підлягало обов`язковому розгляду судом не вирішено.

Доводи захисника ОСОБА_7 про недопустимість доказів судом не спростовані.

Враховуючи, що в судовому рішенні не одержали належну оцінку усі докази, судове рішення не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим у зв`язку з чим воно не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки питання про дослідження доказів в суді апеляційної інстанції не порушувалось.

Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2018 року - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: