КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги директора ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0001203, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 27.11.2018 року під час проведення обшуку, за адресою: Київська область місто Бориспіль Міжнародний аеропорт «Бориспіль», зокрема, предмети, речі, документи із логотипом компанії «МІ», «ХІАОМІ», «Redmi»

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення та підлягає можливій конфіскації майна, для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, а тому його арешт необхідний, зокрема, і з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0001203.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» ОСОБА_8 (імпортер- замовник) просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання органу досудового розслідування в частині накладення арешту на 23 картонні коробки з продукцією МІ router 3 tag1 white 500 шт. Апелянт вважає, що клопотання органу досудового розслідування та ухвала слідчого судді про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованим.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що слідчий суддя відповідно до положень статті 170 КПК України не врахував правової підстави для накладення арешту та належної мети для цього, зокрема можливості використання майна, як доказу у кримінальному провадженні чи можливості конфіскації майна в подальшому. Зазначає, що ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» не має жодного відношення до обставин, за якими здійснюється досудове розслідування, тому на його погляд відсутні правові підстави для накладення арешту, при цьому майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. На думку апелянта даний висновок слідчого судді про накладення арешту на майно є припущеннями та домислами, які ґрунтуються лише на жодним чином не доведеній процесуальній позиції органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що присутніми під час розгляду клопотання не були ухвалу слідчого судді отримали 09 січня 2019 року

Також апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно ОСОБА_9 . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування відсутня аргументація накладення арешту на майно. В ухвалі слідчого судді невмотивовано, яким чином речі зокрема і мобільний телефон Iphone, який має статус тимчасово вилученого майна співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується.

Також апелянт вказує і на те, що клопотання органу досудового розслідування не містить будь-яких обґрунтованих і підтверджених належними засобами доказування доводів щодо доцільності та правомірності застосування таких обмежень як арешт майна .

Колегія суддів приймає до уваги доводи адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки під час розгляду клопотання ні власник майна ОСОБА_9 ні його представники присутніми не були, ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах інформації отримали 09 січня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечували проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, Прокуратурою міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001203, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.3 ст.212 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 27.11.2018 року під час проведення обшуку, за адресою: Київська область місто Бориспіль Міжнародний аеропорт «Бориспіль», зокрема, предмети, речі, документи із логотипом компанії «МІ», «ХІАОМІ», «Redmi» посилаючись на те, що це потрібно з метою всебічного, повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, припинення злочинної діяльності, збереження речового доказу.

Ухвалою слідчого судді клопотання було задоволене та накладено арешт на майно.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку. Крім того постановою органу досудового розслідування від 03 грудня 2018 року вищезазначене майно визнано речовими доказами.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання вказані виявлені речі, документи свідчать у сукупності про вчинення невстановленими особами кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.368, ч.3 ст.212 КК України, зокрема розмови та переговори щодо імпортованих товарів.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно товариства «ЕН-АЙ-ЕС» та ОСОБА_9 не може прийматися до уваги.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність права власності власників майна з потребами кримінального провадження, тому доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про те, що вказане майно було набуте кримінально-протиправним шляхом, колегія суддів вважає безпідставними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційні скарги директора ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 , без задоволення. При цьому колегія суддів враховує можливість товариства та ОСОБА_9 звернутись до слідчого судді районного суду в порядку ст. 174 КПК України для скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 98, 100,117, 131, 132, 170- 174, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 27.11.2018 року під час проведення обшуку, за адресою: Київська область місто Бориспіль Міжнародний аеропорт «Бориспіль», зокрема, предмети, речі, документи із логотипом компанії «МІ», «ХІАОМІ», «Redmi» - залишити без змін, а апеляційні скарги директора ТОВ «ЕН-АЙ-ЕС» ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/896/2019 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач - ОСОБА_1