Справа № 184/2519/18
Номер провадження 1-кп/184/74/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження № 0000015 від 21.11.2012 року за обвинуваченням неповнолітнього:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.07.2015 р. до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

учасники кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 (в режимі відеоконфіренції), захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 , законний представник обвинуваченого - ОСОБА_6 , потерпілі - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей ОСОБА_9 , представника Покровського ВП по справам неповнолітніх ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ :
01.11.2012 року приблизно о 15 годині неповнолітній ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (далі - Інша Особа), знаходилися біля залізничних колій, розташованих недалеко від магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 . В особи, кримінальне провадження відносно якої виділено в окреме провадження, виник злочинний намір спрямований на заволодіння майном власника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я реалізатора даного магазину, і він запропонував неповнолітньому ОСОБА_3 спільно з ним скоїти вказаний злочин, на що отримав відмову останнього.

Після чого, там же, в цей же день і час Інша Особа, свідомо знаючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, з метою викликати у нього рішучість взяти участь спільно з ним у вчиненні злочину, а саме скоєння пограбування магазину « ОСОБА_12 », став схиляти останнього взяти участь у вчиненні злочину разом з ним, при цьому переконуючи неповнолітнього ОСОБА_3 в тому, що вчинення ними злочину залишиться безкарним, а також погрожував застосуванням до неповнолітнього ОСОБА_3 фізичного насильства у разі відмови останнього вчинити з ним злочин. Тим самим викликав у неповнолітнього бажання вчинити злочин і переконав його в безкарності його дій і необхідності здійснити зазначене. Неповнолітній ОСОБА_3 дав свою згоду на заволодіння чужим майном спільно з Іншою Особою. Тим самим вони вступили в злочинну змову, спрямовану на вчинення розбою, розподіливши між собою ролі, а саме неповнолітній ОСОБА_3 безпосередньо вчинить розбійний напад на реалізатора магазину «Джерело», а Інша Особа надасть йому знаряддя вчинення злочину та буде чекати його після вчинення злочину з майном, здобутим злочинним шляхом. При цьому Інша Особа передала належний їй пневматичний пістолет з вигляду схожий на вогнепальну зброю - пістолет «Макарова» неповнолітньому ОСОБА_3 для вчинення злочину.

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи спільний з Іншою Особою злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, і діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, згідно відведеної йому ролі в вищезазначений день і час з метою вчинення злочину попрямував до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , а Інша Особа, попрямувала у бік «Зони відпочинку» м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, де стала чекати неповнолітнього ОСОБА_3 із здобутим злочинним шляхом майном.

У цей же день і час, неповнолітній ОСОБА_3 прибувши в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, напав на реалізатора магазину ОСОБА_7 , та погрожуючи останній застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я, що виразилося в направленні на неї пневматичного пістолета по виду схожого на вогнепальну зброю - пістолет «Макарова», став вимагати від ОСОБА_13 передачі йому всіх грошових коштів, що знаходяться в касі магазину. ОСОБА_7 реально сприймаючи погрози неповнолітнього ОСОБА_3 як небезпечні для життя і здоров`я, передала останньому гроші в сумі 59 гривень, і ОСОБА_3 заволодів вказаними грошима, після чого відкрито заволодів пляшкою пива «Оболонь Живе» вартістю 15 гривень 50 копійок, що знаходилася в холодильнику магазину «Джерело» по АДРЕСА_2 . Разом з викраденим майном ОСОБА_3 втік у бік «Зони відпочинку» м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, де його чекала Інша Особа, передавши викрадене майно останньому. Після чого, ОСОБА_3 та Інша Особа, з місця вчинення злочину разом втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_8 - власниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », матеріальний збиток на загальну суму 74 гривні 50 копійок.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 , який був присутній в залі судового засідання Орджонікідзевського міського суду, свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що він на той час був учнем 11-го класу Шолохівської СЗШ та йому було 17 років. Інша Особа була приблизно на 2-3 роки старше за нього, а ОСОБА_11 було приблизно 27-28 років.

На початку липня 2012 року, точної дати він не пам`ятає, робив вдома уроки. Близько 15 год. він домовився з ОСОБА_11 вийти на вулицю погуляти. Через деякий час йому подзвонила Інша Особа й також запропонувала прогулятись. Вийшовши на вулицю, зустрівся із вказаними особами, та усі пішли до магазину АТБ, що знаходиться в м. Покров (Орджонікідзе), з метою купити пива та чіпсів. Після покупок усі троє пішли на покинуте будівництво в 36-му мікрорайоні міста Покров (Орджонікідзе), відпочивали, спілкувались. Після чого, Інша Особа, випила пиво і почала стріляти з пневматичного пістолета, який ззовні був схожий на вогнепальну зброю пістолет «Макарова», по пляшкам. Між ним та Іншою Особою виник конфлікт з приводу сухариків, за наслідками якого остання вдарила його ( ОСОБА_3 ).

Після цього усі троє пішли вздовж вул. Партизанська в бік с. Руднік залізничними шляхами. По дорозі Інша Особа запропонувала спочатку ОСОБА_11 заволодіти чужим майном, на що той категорично відмовився. Після чого Інша Особа почала спочатку вмовляннями вимагати від нього (обвинуваченого), щоб він вчинив напад на магазин в районі «Марса» з метою заволодіння чужим майном, стверджуючи, що охорони у магазині немає, є лише жінка - продавець. Він (обвинувачений) відмовився, однак Інша Особа не прийняла відмову, почала погрожувати йому та його сім`ї, послалася на те, що має кримінальні зв`язки, оскільки нещодавно вийшла з тюрми, вдарила його з метою спонукання до вчинення злочину. Зазначені погрози він (обвинувачений) сприйняв всерйоз, оскільки він знав, що вказана особа раніше когось пограбувала, та погодився на її пропозицію. Коли вони втрьох підійшли до магазину «Джерело», розташованому по вул. Партизанська в м. Покров (Орджонікідзе), Інша Особа забрала його телефон та телефон ОСОБА_11 , щоб вони нікого не повідомили, дістала пневматичний пістолет, витягнула із нього магазин (обойму), передала йому (обвинуваченому) та проінструктувала що робити, а саме: зайти в магазин, заставити продавця віддати гроші, сигарети, коньяк чи вино, а потім принести їй зазначене майно в зону відпочинку, розташовану навпроти через залізничний переїзд. Він (обвинувачений) сховав пневматичний пістолет у внутрішній карман за пазухою, надів кепку, яку дала йому інша Особа та пішов в магазин, а Інша Особа та ОСОБА_11 пішли в напрямку зони відпочинку.

В магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » була лише жінка-продавець. Він (обвинувачений) дістав пістолет, направив його на неї з вимогою віддати гроші, сигарети та алкоголь, на що продавець передала гроші у загальній сумі до 100 гривень та відповіла, що сигарет та алкоголю немає. Він спитав: "Чого так мало?", після чого взяв з холодильника пляшку пива та побіг в бік зони відпочинку. Там знайшов ОСОБА_11 та Іншу Особу, якій віддав гроші, пиво та пневматичний пістолет. Після чого Інша Особа випила пиво, постріляла з пневматичного пістолету по пляшкам та знову передала йому (обвинуваченому) пістолет, щоб той також постріляв. Після цього він (обвинувачений) поклав пневматичний пістолет собі в кишеню, вони разом пішли в бік селища, де по дорозі їх затримали працівники поліції та вилучили у нього пістолет, а в Іншої Особи магазин (обойму) до нього та три телефони. У вчиненому розкаюється, матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_8 відшкодовано у повному обсязі, крім того пояснив, що якби не погрози з боку Іншої Особи, він би зазначеного злочину не вчинив.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку усіх учасників судового провадження, які висловили думку про можливість розгляду даного кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, врахувавши те, що на момент ухвалення вироку обвинуваченому виповнилось 23 роки, що свідчить про повне усвідомлення значення своїх дій та рішень, врахувавши позицію Пленуму Верховного Суду України, викладену у п.8 Постанови №5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» та роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положення зазначеної статті та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, допитом законного представника обвинуваченого щодо умов його життя та виховання, впливу дорослих, рівня розвитку та інших особливостей особи неповнолітнього, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, вчинення злочину під впливом погрози, примусу.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, під час судового розгляду судом відповідно до ст. 103 КК України та ст. ст. 485 та 487 КПК України досліджено умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Зокрема, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на момент здійснення ним дій, за обставин, зазначених вище, обвинувачений досяг віку 17 років, тобто був неповнолітнім.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні надала показання щодо умов його життя та виховання, впливу дорослих, рівня розвитку та інших особливостей особи неповнолітнього ОСОБА_3 . Зокрема, про те, що син спочатку виховувався у повній родині, згодом вона розлучилась, син залишився проживати з нею. Коли дитині було 4 роки, вона уклала новий шлюб і з того часу подружжя займалося вихованням ОСОБА_14 спільно. Микита ріс особливою дитиною, оскільки через наявне порушення емоційно-вольової сфери (синдрому дефіциту уваги з гіперактивністю) та перенесену відкриту черепно-мозкову травму, він не міг у повній мірі контролювати свої емоції, потребував постійної корекції поведінки. Внаслідок зазначеного, навчався вдома по індивідуальній програмі. По поведінці вдома і в компанії, вона характеризує ОСОБА_14 як емоційного, працелюбного, дуже доброго, але трохи замкнутого. Багато друзів не було, переважно, молодшого за нього віку. Відвідував церкву. До вчинення злочину його могли підштовхнути, сам ОСОБА_14 ні за що не пішов би на вчинення злочину.

Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК від 21.01.14 ОСОБА_3 отримав ІІІ групу інвалідності з 10.12.2013 року з дитинства по зору.

Згідно посвідчення виданого УП та СЗН м.Орджонікідзе ОСОБА_3 отримує пенсію з інвалідності з дитинства.

Відповідно до характеристики з місця навчання ОСОБА_3 навчається в домашніх умовах за станом здоров`я. Рівень навчальних досягнень достатній та середній. Домашні завдання виконує несистематично, увага нестійка, довільна, короткотривала. Учень імпульсивний, емоційний, іноді проявляє демонстративний тип поведінки. Зі старшими ввічливий, має обмежене коло друзів. На критику реагує агресивно, схильний до протиправної поведінки. За місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до характеристики з ДПТНЗ "ОПТУ" м. Орджонікідзе Дніпропетровської області ОСОБА_3 навчався в ПТУ 01.09.2013 року по 26.06.2014 року за спеціальністю "Електрогазозварник". В період навчання показав середній рівень знань із теоретичної та практичної підготовки, не мав пропусків занять без поважних причин. Микита сумлінно виконував доручення, ставився до їх виконання з великою відповідальністю, проявляв ініціативу та творчість. Приймав активну участь в громадському житті навчального закладу. Батьки завжди цікавились навчанням дитини та відповідально ставилися до його виховання в сім`ї, регулярно відвідували училище. Микита за характером врівноважений, спокійний, добрий, чуйний, з розумінням ставиться до людей, поважає думку інших, безкорисливий.

Згідно довідки з КЗ "ЦПМСД м.Орджонікідзе" № 2104 від 08.11.2012 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом - психічне захворювання.

Крім того згідно висновку експертизи № 10 від 24.01.2013 року ОСОБА_3 в період часу, який відноситься у інкримінованому злочину, хронічним душевним захворюванням не хворів, міг правильно оцінювати наслідки своїх дій та керувати своїми діями. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 118 від 16.06.2017 року рівень психічного розвитку ОСОБА_3 відповідає віковій нормі. Випробуваному притаманні такі індивідуально-психологічні особливості, як нормальний рівень розумового розвитку, активність, достатня товариськість при поверховості соціальних контактів, егоцентричні, нестійкість настрою і самооцінки, виражена збудливість, конфліктність, демонстративність, легкість виникнення реакцій дратівливості і запальності, вузьке коло інтересів. Характерно прагнення стримувати безпосередні емоційні прояви. Індивідуально-психологічні особливості випробуваного не зробили істотного впливу на його свідомість і поведінку в досліджуваній ситуації. Випробуваний у кримінальній ситуації в стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував.

Відповідно до епікризу КЗ" Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня" з історії хвороби ОСОБА_3 який перебував на лікуванні з 13.10.2008 року по 23.10.2008 року, має діагноз гіперкінетичний розлад поведінки (F 90.1).

Згідно висновку консультанта КЗ" від 21.05.10 Дніпропетровської обласної клінічної психіатричної лікарні" ОСОБА_3 має розлад психіки та поведінки (F 07.2).

Згідно досудової доповіді щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 існує низька ймовірність вчинення повторного правопорушення, а тому виправлення неповнолітнього обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65, 103 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він був неповнолітнім на момент вчинення правопорушення, раніше не судимий, є інвалідом ІІІ-групи по зору, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку за захворюванням гепатит С та на обліку у лікаря психіатра.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені вимоги кримінального закону, суд приймає до уваги обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як одну із підстав застосування ч.1 ст.69 КК України, а саме: вчинення злочину під впливом погрози, примусу, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Крім того, суд враховує наступні суб`єктивні характеристики винного, що знижують ступінь суспільної небезпеки винного, як другу з підстав застосування ч.1 ст.69, а саме вчинення злочину неповнолітнім, наявність інвалідності, перебування на обліку у лікаря психіатра.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 63, 65, 98, 102, 103 КК України, суд при визначені виду і міри покарання, заслухавши думку учасників провадження, які вважали за можливим застосувати до обвинуваченого ч.1 ст.69 КК України, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання з урахуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 01.07.2015 року ОСОБА_3 засуджений Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до 08 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 Кримінального кодексу України за правилами передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, вчиненому до постановлення попереднього вироку, суд вважає за необхідне застосувати ст. 70 КК України та визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.07.2015 року.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов не заявлений.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи та строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у розгляді кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи, у межах даного кримінального провадження відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Підстав для його застосування суд не вбачає.

Водночас, згідно ухвали від 24.07.15 Марганецького міського суду Дніпропетровської області по цьому ж кримінальному провадженні було постановлено ОСОБА_3 етапувати з Харківського СІЗО до СІЗО №3 м. Дніпропетровська.
Саме з цієї дати суд зараховує обвинуваченому строк попереднього ув`язнення, в розумінні Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, суд зараховує обвинуваченому у строк попереднього ув`язнення строк його затримання з 01.11.2012 р. по 04.11.2012 р. у ІТТ Орджонікідзевського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, за підозрою у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Наведений висновок суду також узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.04.2018р. по справі №461/5076/16-к , відповідно до якої суд касаційної інстанції не погодився із зарахуванням строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відбулось в межах іншого кримінального провадження.
Таким чином, зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі підлягає строк попереднього ув`язнення з 01.11.2012 року по 04.11.2012 року, а також строк перебування ОСОБА_3 , який відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження, з 24.07.2015 року до моменту набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 84-86, 91-94, 127, 349, 368- 371, 373-376 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.07.2015 року остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 13.11.2014 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, відбутий ним з 01.11.2012 року по 04.11.2012 року та з 24.07.2015 року до моменту набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази по справі вирішити при розгляді кримінального провадженння №0000015 від 21.11.2012 року за обвинуваченням Іншої Особи у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 187 та ч.1 ст. 304 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведені судові експертизи в сумі 1332 (одна тисяча триста тридцять дві) гривні 80 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеліційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1