Провадження по справі № 1-кп/521/254/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 12.08.2018 року за № 0002800 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Кодима Одеської області, має середню освіту, працює охоронцем ТОВ «Кодимський елеватор», одружений, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , картка ПП № , судимий:

1) 16.11.2009 Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 187 ч. 2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 25.06.2010 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 13 днів;

2) 11.09.2014 Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, звільнений від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2016 року,

- у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 12.08.2018 року близько 04 години, перебуваючи в автомобілі таксі марки «Рено Логан» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сидячи на передньому пасажирському сидінні, переслідуючи мету відкритого та протиправного заволодіння чужим майном, звернув увагу на сумку чорного кольору, що належала водію вищевказаного автомобіля ОСОБА_5 та знаходилась біля водійського сидіння, яку визначив об`єктом свого злочинного посягання.

З метою реалізації свого злочинного умислу, повторно, діючи умисно, ОСОБА_4 , перебуваючи у вищевказаному автомобілі на розі вулиць Іцхака Рабіна та Терешкової у м. Одесі, раптово відкрив передні пасажирські двері автомобіля таксі, вихватив вищевказану сумку чорного кольору, в якій знаходилось: паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 6000 грн., банківська картка «ПриватБанк» та дисконтні картки. Відразу після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник та набув реальну можливість розпоряджатись та користуватись ним, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6000 грн.

Вина обвинуваченого в інкримінованому злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, ОСОБА_4 , повністю визнавши себе винним у вчиненні злочину, показав що 12.08.2018 року близько 04 години викликав таксі та рухався як пасажир в напрямку вул. Космонавтів в м. Одесі. Побачив поруч з собою в салоні автомобіля сумку-«барсетку», що належала водієві, і коли автомобіль зупинився на світлофорі, вхопив її та побіг. В сумці були документи і гроші. Приблизно через 20 хвилин водій зателефонував і попросив повернути хоча б документи, тому він залишив документи в обумовленому місці під каменем на вул. Розумовській. Хотів відшкодувати потерпілому спричинену матеріальну шкоду на досудовому слідстві, але той відмовився. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази, подані прокурором на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у відкритому викраденні чужого майна шляхом грабежу, вчиненому повторно.

Окрім судимостей, зазначених у вступній частині вироку, ОСОБА_4 був також засуджений Суворовським районним судом м. Одеси 13.05.2004 року за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та звільнений від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 3 роки, по закінченню якого звільнений від покарання. Хоча зазначена судимість є погашеною, але вказана обставина враховується як така, що характеризує особу обвинуваченого. Таким чином, ОСОБА_4 тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та середньої тяжкості злочинами. При цьому двічі йому призначалось покарання з іспитовим строком, крім того він відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки був звільнений умовно-достроково.

Також судом враховується, що обвинувачений має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює, на наркологічному обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, його мати є особою похилого віку і перебуває на медичному обліку та постійно потребує медичної допомоги, що підтверджується довідкою медичного закладу.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві покази про обставини скоєння злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, особу винного, наявність пом`якшуючої і відсутність обтяжуючих покарання обставини, відсутність претензій щодо відшкодування шкоди з боку потерпілого, і вважає за можливе і необхідне застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в розмірі мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 858 грн.

Суд вважає за необхідне відповідно до п. 9 ст. 100 КПК України залишити потерпілому ОСОБА_5 речові докази, передані йому на зберігання паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та 2 пластикові картки.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн.

Залишити потерпілому ОСОБА_5 передані йому на зберігання паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та 2 пластикові картки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1