Справа № 750/7949/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/46/19
Категорія - ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000940 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Гомеля Республіки Білорусь, зареєстрований у АДРЕСА_1 , не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимий, останній раз 14.01.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці; 14.07.2016 року звільнений умовно-достроково згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.07.2016 року на невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 21 день,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Відповідно до ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.01.2013 року, й остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання період тримання його під вартою з 17 липня 2017 року по 21 серпня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді застави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2474,60 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 04 лютого 2017 року, близько 23.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи поряд з кафе «Контрабас», по проспекту Перемоги, 43 у м. Чернігові, діючи повторно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , що виразилося в нанесенні останньому одного удару рукою в область обличчя, відкрито заволодів мобільним телефоном Huawei, з карткою мобільного оператора Київстар, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1675 грн.

15 квітня 2017 року, близько 00.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік АЗС «ОККО», по проспекту Миру, 194 у м. Чернігові, діючи повторно, ривком з руки ОСОБА_11 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки LG-D 410, з карткою мобільного оператора «лайфселл», чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1540 грн.

28 травня 2017 року, близько 03.26 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину «Прохолода», по проспекту Перемоги, 106 у м. Чернігові, повторно, ривком з плеча ОСОБА_12 , відкрито заволодів сумкою-барсеткою, в якій знаходився мобільний телефон марки Nokia, мобільний телефон марки iPhone 4 та грошові кошти у сумі 2500 грн., а всього відкрито заволодів майном потерпілого на загальну суму 8700 грн.

28 травня 2017 року, близько 04.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №39/2 по вул. Київська в м. Чернігові, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ривком з плеча ОСОБА_13 , відкрито заволодів жіночою сумкою, в якій знаходився мобільний телефон Samsung, вартістю 3795,27 грн., з сім-карткою мобільного оператора Лайфселл, вартістю 40 грн., в силіконовому чохлі, вартістю 150 грн., та захисним склом, вартістю 200 грн., грошовими коштами у сумі 500 грн., також шляхом зняття з вух потерпілої, відкрито заволодів двома сережками з золота 585 проби, загальною вагою 3,9 г, вартістю 2374,48 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 7709,75 грн.

12 червня 2017 року, близько 23.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину «Союз», по вул. Доценка, 19 у м. Чернігові, діючи повторно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_14 , що виразилося в поштовху в область спини останнього, відкрито заволодів шкіряною барсеткою, в якій знаходився мобільний телефон Lenovo, з карткою мобільного оператора Київстар та карткою мобільного оператора «МТС»; мобільний телефон Samsung, з карткою мобільного оператора Київстар та карткою мобільного оператора Лайфселл; мобільний телефон Nokia 2125i, з CD-ІМЕІ номером Інтертелеком, на рахунку якого знаходилось 180 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 , 1947 року народження, матеріальну шкоду на загальну суму 3485 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок місцевого суду змінити та кримінальне провадження за фактом відкритого заволодіння майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 закрити, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Просив призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В обґрунтування скарги вказав, що за епізодами відкритого заволодіння майном від 15.04.2017 року, 28.05.2017 року та 12.06.2017 року свою вину визнає повністю та щиро розкаюється. За епізодами відкритого заволодіння майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не визнає, оскільки вказані злочини не вчиняв. Зазначив, що суд, не дав належної оцінки розбіжностям показань потерпілого ОСОБА_10 на стадії досудового слідства та безпосередньо у суді, де потерпілий категорично заявив, що він не є тією особою, яка вчинила відносно нього злочин. Крім того, суд не надав належної оцінки показанням потерпілої ОСОБА_13 , зокрема, що злочин невідомими особами був вчинений уночі, при відсутності будь-якого освітлення, і що потерпіла його впізнала тому, що їй на це вказали співробітники поліції. А він у ніч з 27 на 28 травня 2017 року перебув вдома, що можуть підтвердити свідки. Іншими доказами є лише констатовані факти огляду та вилучення речових доказів. Проте жоден із них не містить у собі дані, на підставі яких можна дійти висновку про доведення його винуватості у цих епізодах поза розумним сумнівом.

У судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, про час і місце судового розгляду був поінформований належним чином.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , за які його засуджено, та кваліфікація його дій по вказаним епізодам злочинної діяльності в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.186 КК України повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Твердження обвинуваченого про його непричетність до скоєння пограбувань потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень щодо потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді потерпілий ОСОБА_10 показав, що в ніч на 04.02.2017 року він відпочивав у клубі «Контрабас» по проспекту Миру у м. Чернігові. Коли він вийшов на вулицю покурити і подзвонити, то в цей час до нього підійшов чоловік, вдарив його один раз рукою в ліву частину обличчя, забрав телефон та пішов у невідомому напрямку. Даного чоловіка потерпілий розгледів. Чоловік був схожий на ОСОБА_8 , але з повною впевненістю він відповісти не може. Свій телефон під час слідства він упізнав точно.

Потерпіла ОСОБА_13 у місцевому суді показала, що 27-28.05.2017 року, близько 04.00 год., вона йшла по мосту через р. Стрижень по вул. Київській у м. Чернігові. У цей час її наздогнала компанія з трьох чоловіків, серед яких був обвинувачений. Останній запропонував потерпілій познайомитися, на що вона відмовилася. Тоді ОСОБА_8 запропонував провести її додому, але вона знову відмовилася. Далі один із чоловіків схопив ОСОБА_13 ззаду за шию, став зривати ланцюжок. Обвинувачений схопив її сумку, в якій були телефон, гроші та документи, і став тягнути на себе. Далі потерпіла втратила свідомість. Крім зазначених речей ще зникли золоті сережки. ОСОБА_8 вона впізнала в ході проведення досудового розслідування.

Окрім показань потерпілих, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 просив провести перевірку по факту виявлення відсутності грошових коштів у сумі 500 грн. та мобільного телефону марки «Huawei» в корпусі чорного кольору під час відпочинку в кафе «Контрабас» по проспекту Перемоги у м. Чернігові, що мало місце 04.02.2017 року, приблизно о 22.00 годині (т.1, а.к.п.211);

- довідкою ломбарду «СВІЖА КОПІЙКА» №2146/124/48/03/8/2017 від 02.03.2017 року, згідно яких ОСОБА_8 05.02.2017 року було закладено мобільний телефон марки «Huawei», який згідно розписки від 10.08.2018 року повернутий потерпілому ОСОБА_10 (т.1, а.к.п.225-226);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.06.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 з трьох пред`явлених йому на впізнання осіб, упізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 04.02.2017 року, близько 23.30 години, біля кафе «Контрабас» по проспекту Перемоги, 43, в місті Чернігові, відкрито заволоділа його мобільним телефоном (т.1, а.к.п.227-229);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.05.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_13 просила провести перевірку по факту відкритого викрадення жіночої сумочки чорно-сірого кольору з водійським посвідченням, грошовими коштами в сумі близько 500 грн., мобільним телефоном марки «Самсунг» золотистого кольору з сім-карткою, парою сережок з металу жовтого кольору, що мало місце 28.05.2017 року, близько 03 год. 50 хв., за адресою: місто Чернігів, вул. Київська, 39/2 (т.1, а.к.п.186);

- протоколом огляду місця події від 29.05.2017 року, згідно якого оглянуто ділянку місцевості на перехресті вулиць Київська та Л.Боднарука у м. Чернігові, навпроти будинку по вул. Київська, 39/2, та було виявлено ремінець від сумки чорного кольору, з обох сторін на ремінці ознаки розриву, біля ремінця шість монет номіналом від 10 до 50 коп. (т.1, а.к.п.187-190);

- протоколом огляду місця події від 07.07.2017 року, згідно якого за адресою:

м. Чернігів, вул. Варзара, 54, ОСОБА_15 добровільно видала мобільний телефон марки «Самсунг» та пояснила, що даний мобільний телефон придбала в ломбарді по вул. Рокосовського в м. Чернігові (т.1, а.к.п.195-196);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.07.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 упізнала ОСОБА_8 як особу, у якої вона 28.05.2017 року придбала мобільний телефон марки «Самсунг» (т.1, а.к.п. НОМЕР_1 );

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.07.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_13 з трьох пред`явлених їй на впізнання осіб, упізнала ОСОБА_8 , як особу, яка 28.05.2017 року відкрито викрала у неї сумку з речами (т.1, а.к.п.203-205).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 , оскільки потерпілий у судовому засіданні зазначив, що не може із стовідсотковою впевненістю вказати, що саме ОСОБА_8 є тією особою, яка напала на нього та викрала майно, на думку колегії суддів не є беззаперечним доказом невинуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. В матеріалах кримінального провадження достатньо інших доказів доведеності вини ОСОБА_8 за цим епізодом злочинної діяльності, у тому числі і протокол пред`явлення особи для впізнання, який є допустимим і належним доказом.

Розбіжності між показаннями потерпілого ОСОБА_10 , наданими ним під час досудового розслідування та судового розгляду, були ретельно перевірені та досліджені судом першої інстанції.

Так, ухвалюючи вирок, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що з урахуванням показань ОСОБА_10 , що обвинувачений є схожим на особу, яка напала на нього, а також того, що мобільний телефон потерпілого був закладений до ломбарду саме ОСОБА_8 , вина останнього доведена поза розумним сумнівом, з чим погоджується і колегія суддів.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , про те, що в ніч з 27 на 28 травня 2017 року, тобто коли був вчинений злочин відносно ОСОБА_13 , він знаходився вдома, що можуть підтвердити свідки, є неконкретними, недоведеними, і не можуть бути прийняті до уваги як достовірні, оскільки таку версію він висунув після сплину тривалого часу, а саме, при поданні апеляційної скарги, і ці його доводи спростовані дослідженими і належно оціненими місцевим судом доказами.

В той же час, стороною захисту не було надано доказів, які б спростовували свідчення потерпілих і доводили невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України.

Відтак, позицію ОСОБА_8 щодо його непричетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, за епізодами злочинної діяльності щодо потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, вартість викраденого, часткове відшкодування майнової шкоди; ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і має непогашені судимості, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину; обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням вимог ст.71 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Ураховуючи, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово засудженим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, колегія суддів не знаходить підстав для призначеного йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції враховані, а тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині.

Порушень місцевим судом вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2018 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4