Справа № 344/4841/19
Провадження № 1-кс/344/2785/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 28.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000087 від 06.06.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулася з скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 28.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000087 від 06.06.2017 року. В обґрунтування доводів скарги зазначила, що слідчим під час проведення досудового розслідування не надано оцінки показанням потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Також не надано оцінки відеозапису з нагрудних камер поліцейських та не дана оцінка тому факту, що частина отриманих тілесних ушкоджень потерпілих не характерна для падіння. Крім того, ухвалою слідчого судді від 11.06.2018 року постанову старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 28.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000087 від 06.06.2017 року було скасовано. Після направлення вказаної постанови суду для виконання, 27.07.2018 року розпочато досудове розслідування, однак у кримінальному провадженні не проведено жодної слідчої дії, і 28.12.2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши скаргу, оглянувши матеріали кримінального провадження, № 0000087 від 06.06.2017 року вважаю наступне.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно положень ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів із моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, про прийняти слідчим рішення про закриття кримінального провадження скаржнику стало відомо 14.03.2019 року.

Тому строк на звернення до суду ними не пропущено.

В провадженні слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000087 від 06.06.2017 року.

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 28.12.2018 року кримінальне провадження № 0000087 від 06.06.2017 року закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

В той же час, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Адже, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства ( рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.

Проаналізувавши доводи скарги та матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, оскільки в постанові не надано оцінки показанням потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.06.2018 року постанову старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 28.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000087 від 06.06.2017 року було скасовано. В обгрунтування ухвали слідчий суддя зазначив, що при винесенні постанови про закриття вказаного вище кримінального провадження слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України, зокрема, не з`ясовані всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, не усунуто протиріччя в показаннях працівників патрульної поліції, належно не проаналізовані всі докази та не надано їм належної оцінки, тощо.

Після направлення вказаної постанови суду для виконання, 27.07.2018 року розпочато досудове розслідування, однак у кримінальному провадженні не проведено жодної слідчої дії, і 28.12.2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим без урахуванням усіх обставин справи, без проведенням під час досудового розслідування необхідного об`єму перевірочних дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, постанова про закриття кримінального провадження є такою, що суперечить вимогам ст.ст.110, 284 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 22,26,91, 283, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 28.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000087 від 06.06.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1