02.04.2019
Справа № 642/5800/18
Провадження № 1-кс/642/1158/19
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000166 від 06.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні просить накласти арешт на речі та предмети вилучені в ході проведення обшуку 19.03.2019 року з 07 години 14 хвилин до 08 години 45 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон у корпусі чорного кольору IPhon, EMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою з номером НОМЕР_2 ; видаткову накладну №4861 від 16.10.2018 року.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, що в провадженні СВ Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 06.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Харківської області та інших областей України, діє група осіб, яка займається незаконним придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, в тому числі з використанням послуг ТОВ «Нова пошта».

19.03.2019 року з 07 години 14 хвилин до 08 години 45 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13.03.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання гр. ОСОБА_4 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон у корпусі чорного кольору IPhon, EMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою з номером НОМЕР_2 ; видаткову накладну №4861 від 16.10.2018 року.

Вилучення вищевказаних предметів обумовлено тим, що вони є предметом скоєння даного кримінального правопорушення, знаряддям скоєння правопорушення, зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, отже являються речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі.

В судовому засіданні слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , клопотання підтримав.
Власник майна ОСОБА_4 проти накладення арешту на вилучений у нього мобільний телефон заперечував. Адвокат ОСОБА_5 в суді просила відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон, зазначивши, що клопотання слідчого не обґрунтоване та підстав для накладення арешту немає, послалася на наведені в письмових запереченнях підстави.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст.132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.
Згідно до вимог ст. ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що підставою для накладення арешту на майно є те, що вказаний мобільний телефон є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно призначалось (використовувалось) для вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, відсутності пред`явлення будь-яким особам підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, інших обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не є обґрунтованим, оскільки слідчим всупереч вимогам ч. ч. 1-4 ст.170, ч. 3 ст. 171 КПК України не вказано підстави і мету арешту, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Разом з тим, слідчим не доведена і можливість того, що дане тимчасово вилучене майно може бути знищено чи приховане власником майна.
Крім того, накладення арешту, тобто обмеження прав власника майна у даному випадку не відповідає меті і завданням забезпечення кримінального провадження і не є співрозмірним обмеженню права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на видаткову накладну №4861 від 16.10.2018 року, вилучену в ході проведення обшуку 19.03.2019 року, за місцем проживання гр. ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , щодо накладення арешту на мобільний телефон у корпусі чорного кольору IPhon, EMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою з номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , то в цій частині необхідно відмовити, так як для цього немає законних підстав.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на видаткову накладну №4861 від 16.10.2018 року, вилучену в ході проведення обшуку 19.03.2019 року, за місцем проживання гр. ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У накладенні арешту на мобільний телефон у корпусі чорного кольору IPhon, EMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою з номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити слідчому Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1