Дата документу 27.02.2019 Справа № 335/1169/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/176/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/1169/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

представників КУ «Таврійський будинок інвалідів» - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , апеляційною скаргою з доповненням до неї представника КУ «Таврійський будинок інвалідів» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та накладений арешт на насіння соняшнику вагою 11 590 кг, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 28.01.2019.

Цією самою ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту: на вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 : свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ; зв`язку з чотирьох ключів, у тому числі від замка запалювання автомобілю КАМАЗ з брелоком.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2019, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити у повному обсязі клопотання слідчого, наклавши арешт на вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, 1987 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, моделі 8527, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1988 року випуску, в середині яких насипом знаходився вантаж - насіння соняшнику масою 11590 кг; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ; зв`язку з чотирьох ключів, у тому числі від замка запалювання автомобілю КАМАЗ з брелоком.

Апелянт вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею не було надано належної оцінки зазначеним у клопотанні фактам, а також не враховані обставини вчинення злочину із використанням транспортного засобу і причепу та можлива причетність до його вчинення службових осіб ПП «Оріхівтеплотранс», а саме:

- з урахуванням обставин вилучення майна, недотримання підприємством-перевізником ПП «Оріхівтеплотранс» вимог ст. ст. 908, 909 ЦК України та Правил перевезення вантажу автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, у слідчого були всі підстави вважати протиправність використання автомобіля КАМАЗ та причепа у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України;

- слідчим суддею при розгляді клопотання не було взято до уваги, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, що оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними, здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля, а також можливу причетність службових осіб ПП «Оріхівтеплотранс» до вчинення кримінального правопорушення;

- автомобіль марки КАМАЗ 55111 з причепом самоскидом марки ГКБ, щодо яких порушувалось питання про накладення арешту, підпадають під ознаки знаряддя злочину, оскільки саме за їх допомогою здійснювалася розтрата насіння соняшника, а у разі доведення органом досудового розслідування факту використання зазначеного майна в якості знаряддя злочину, воно підлягає конфіскації у дохід держави відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі представник КУ «Таврійський будинок інвалідів» - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна і зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 повернути вилучене майно, посилаючись на те, що наявність підстав для арешту майна, які наведені в клопотанні слідчого, є непереконливими та не доведені в судовому засіданні, необгрунтований арешт майна перешкоджає КУ «Таврійський будинок інвалідів» належним чином здійснювати господарську діяльність, а потреби судового слідства не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи юридичної особи.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на наступне:

-слідчим клопотання про арешт майна було подано з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, а слідчим суддею, у свою чергу, це клопотання було розглянуто з порушенням строку, передбаченого ч. 6 ст. 173 КПК України, при цьому, строк розгляду даного клопотання продовжений або за клопотанням заінтересованої особи поновлений - не був;

-у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не наведено доказів того, що арештоване майно має ознаки речових доказів, оскільки не вказано, які конкретно відомості, сліди містить арештоване насіння соняшника, а також, яким чином вказане майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину;

-слідчим суддею залишено поза увагою, що клопотання слідчого про арешт майна не містить мети, передбаченої ст. 170 КПК України, та жодних обставин, які б свідчили про те, що службовими особами КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР насіння соняшника може бути незаконно використане чи привласнене та що були такі спроби у минулому, в ухвалі не наведено жодних аргументів щодо наявності підстав для арешту майна, у директора ПП «Оріхівтеплотранс» та у директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР немає статусу підозрюваних та взагалі відсутні особи, яким повідомлена підозра, а обвинувальний акт не складався;

-слідчий суддя невірно оцінив докази того, що відвантаження та транспортування насіння соняшника здійснювалося в межах договірних відносин суб`єктів господарювання та виконання ними зобов`язань відповідно до статутних документів, бухгалтерської звітності та укладених договорів.

У доповненні до апеляційної скарги апелянт просить дослідити докази, які за наявності відповідного клопотання власника арештованого майна не досліджувалися слідчим суддею, а саме: дефектний акт № 0512 від 05.12.2018, складений представниками спеціалізованої організації - ТОВ «Вестмастер ЛТД», на ваги РП-15 ШЛЗ зав. № 271; договір № 28/01 на надання послуг по перевезенню, укладений між ПП «Оріхівтеплотранс» та КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР; товарно-транспортну накладну № 142930 від 28.01.2019, виписану на автомобіль КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 ; договір купівлі-продажу № 28/01/19 від 28.01.2019, укладений між КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР і ТОВ «Прометей Агрі».

У доповненні апелянт посилається на обставини, аналогічні тим, що зазначені в апеляційній скарзі, при цьому, додатково зазначає наступне:

- у клопотанні слідчий обмежився цитуванням ст. 98 КПК України, без зазначення можливої належності арештованого майна до речових доказів, на надав доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, що посадовими особами КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, в порушення діючого законодавства вчинялись дії, спрямовані на розтрату майна, та що насіння соняшника відповідає критеріям ст. 98 КПК України;

- посилання слідчого на надані під час проведення огляду місця події пояснення учасника вказаної слідчої дії комірника КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР ОСОБА_11 не можуть мати доказового значення, оскільки згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів;

- слідчий суддя не зазначив в ухвалі, яким саме критеріям ч. 2 ст. 167 КПК, відповідають речі, на які накладений арешт, та не навів жодного мотиву в підтвердження цього висновку, не звернув уваги на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що до нього не додано жодного документу на підтвердження належності вилученого майна саме КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР;

- незважаючи на відсутність достатніх правових підстав, слідчий суддя необгрунтовано дійшов висновку, що вилучене працівниками поліції під час проведення огляду місця події 28.01.2019 насіння соняшника відповідає критеріям речового доказу тільки тому, що відомості про це майно було внесено до ЄРДР;

- під час розгляду клопотання слідчий суддя не дослідив надані власником арештованого майна документи, які свідчать про те, що 28.01.2019 установою проводилась законна господарська діяльність та не навів жодного мотиву, чому доводи власника майна мали бути відхилені судом при постановлені рішення про арешт майна;

- незважаючи на те, що директор КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР ОСОБА_9 08.02.2019 був присутній при розгляді питання про арешт майна, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не вказав про це і під час судового засідання не надав йому можливості висловити свою думку з цього питання;

- огляд місця події 28.01.2019 був проведений з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме, без наявності інформації про вчинення кримінального правопорушення, зафіксованої у певній процесуальній формі;

- посилання органів досудового слідства на відсутність у водія автомобіля КАМАЗ 28.01.2019 товарно-транспортної накладної та договорів щодо перевезення вантажу, як на доказ вчинення розтрати майна посадовими особами КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, є безпідставним, тим більше, що неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій;

- слідчий суддя не врахував принцип правової визначеності, виходячи з якого, для того, щоб накласти арешт на майно, має існувати чітко сформульована норма закону, яка вказує на те, що внаслідок відсутності у водія Перевізника товарно-транспортної накладної на перевезення вантажу, наступають певні негативні наслідки для власника цього майна, як то вилучення цього майна, його арешт.

Задовольняючи клопотання слідчого в частині накладення арешту на насіння соняшнику, слідчий суддя зазначив, що вилучене під час проведення огляду місця події від 28.01.2019 насіння соняшнику вагою 11 590 кг, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів, при цьому, як вказав слідчий суддя, є необґрунтованим клопотання слідчого в частині накладення арешту на вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ; зв`язку з чотирьох ключів, у тому числі від замка запалювання автомобілю КАМАЗ з брелоком, у зв`язку з чим, відмовив в його задоволенні.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції:

-суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг;

-прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги з доповненням до неї представника КУ «Таврійський будинок інвалідів» - адвоката ОСОБА_7 ;

-представників КУ «Таврійський будинок інвалідів» - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вважає колегія суддів, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , слідчий суддя дотримався наведених вище вимог кримінального процесуального закону.

Так, слідчий суддя зазначив, що вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, реєстраційний номер НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ; зв`язка з чотирьох ключів, у тому числі від замка запалювання автомобілю КАМАЗ з брелоком,не відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, так як не містять ознаки кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, оскільки з матеріалів провадження не вбачається наявність об`єктивних підстав вважати, що вказаний вище транспортний засіб виступав знаряддям вчинення злочину, тобто є доказом злочину, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КІІК України, та віднесений саме до знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або ж містить на собі ознаки вчиненого злочину або ж відповідні сліди кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий дійсно зазначив, що автомобіль є знаряддям вчиненого злочину, зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте, слідчий не навів, про які сліди злочину йдеться в такому обґрунтуванні, що за інші відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отже, таке формулювання є занадто узагальненим та неконкретним, а тому не може бути визнано обґрунтованим.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, наявність підстав вважати арештований транспортний засіб знаряддям вчинення кримінального правопорушення підтверджується лише поясненнями учасника огляду місця події комірника КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР ОСОБА_11 , згідно з якими, насіння соняшника перебуває на балансі комунальної установи та було вивезено з неї за вказівкою директора ОСОБА_9 з метою зважування та подальшого продажу невідомим особам. Будь-які документи (договори, товарно-транспортні накладні) щодо перевезення вантажу були відсутні.

Колегія суддів вважає, що зазначені пояснення не є доказом того, що вищевказаний автомобіль з причепом є знаряддям вчинення злочину, а інших об`єктивних підстав вважати його знаряддям вчинення злочину апеляційним судом не встановлено.

Крім того, проведення огляду місця події та автомобіля з причепом, яким начебто вивезено насіння соняшника, на що послався прокурор в апеляційній скарзі, жодним чином не можуть слугувати підставою для обов`язкового наступного арешту цього майна.

Сам по собі факт того, що в даному автомобілі було віднайдено насіння соняшника, не може беззаперечно свідчити, що даний автомобіль є знаряддям злочину, тому з огляду на п. 1 ч. 6 ст.100 КПК, оскільки таке майно - речовий доказ не містить у собі безпосередніх слідів вчинення злочину, воно повертається власнику (законному володільцю) або передається йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності накладення арешту на майно: вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, реєстраційний номер НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ; зв`язку з чотирьох ключів, у тому числі від замка запалювання автомобілю КАМАЗ з брелоком, у зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, так як містить ознаки кримінального правопорушення, жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необґрунтованість в цій частині клопотання слідчого про арешт цього майна, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Разом з цим, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо доцільності накладення арешту на насіння соняшника вагою 11 590 кг, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 28.01.2019.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підставу і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Проте, на думку колегії суддів, слідчий, який вніс клопотання про арешт, у тому числі, насіння соняшника, та слідчий суддя, не дотримались вимог ст. 171 КПК України щодо обґрунтування підстави, мети і необхідності арешту на це майно, зокрема, що насіння соняшника, про накладення арешту на яке, у тому числі, порушувалось питання у клопотанні, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та існує необхідність накладення на нього арешту з метою збереження як речового доказу, що вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а слідчим, крім того, зроблено передчасний висновок про те, що насіння соняшника є наслідком кримінально-протиправних дій, чому слідчий суддя не надав належної оцінки.

При цьому, колегія суддів вважає, що у даному випадку обмеження права власності у вигляді накладеного арешту на насіння соняшника, є неспіврозмірним із завданням кримінального провадження, та не є розумним, враховуючи час його зберігання та витрати на таке зберігання.

На підставі викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею незаконно накладено арешт на насіння соняшника вагою 11 590 кг, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 28.01.2019, тому апеляційна скарга представника КУ «Таврійський будинок інвалідів» - адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає недоцільним здійснення перевірки інших доводів апелянта.

За таких обставин, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Таке рішення суду апеляційної інстанції, як вважає колегія суддів, відповідає вимогам ч. 3 ст. 407 КПК України та не суперечить вимогам ч. 2 ст. 404 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу з доповненням до неї представника КУ «Таврійський будинок інвалідів» - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та накладений арешт на насіння соняшнику вагою 11 590 кг, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 28.01.2019, та відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту: на вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ; зв`язку з чотирьох ключів, у тому числі від замка запалювання автомобілю КАМАЗ, з брелоком, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на вилучене під час огляду місця події 28.01.2019 майно: на вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55111, 1987 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом самоскидом марки ГКБ, моделі 8527, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1988 року випуску, в середині яких насипом знаходився вантаж - насіння соняшнику масою 11590 кг; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ; зв`язку з чотирьох ключів, у тому числі від замка запалювання автомобілю КАМАЗ з брелоком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: