Справа № 461/1652/19
Провадження № 1-кс/461/2072/19
УХВАЛА
13.03.2019 року.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові в залі суду клопотання старшого слідчого Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, уродженки м. Червоноград Львівської області, зареєстрованої та проживаючої до взяття під варту за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше не судима, не працює, заміжня, з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, на даний час утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19»,

у кримінальному провадженні №0000076 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
11 березня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного вбивства, а саме умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий зазначає, що строк тримання під вартою підозрюваної завершується 17 березня 2019 року. Ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились, оскільки ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі (до п`ятнадцяти років) може стимулювати підозрювану ОСОБА_5 до втечі;

- незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 та експертів, які на даний час проводять експертизи, шляхом їх переконання, залякування і схилити їх до зміни даних показань;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, а також до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України.

Слідчий також зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких, та за його вчинення передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання наведеним ризикам, що унеможливлює застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу. Просить слідчого суддю продовжити строк тримання підозрюваної під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили задовольнити.

Підозрювана вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, шкодує про вчинене. Просить суд застосувати до неї домашній арешт.

Захисник проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку тримання під вартою заперечив. Не погоджується з існуванням зазначених слідчим ризиків. Вважає, що ОСОБА_5 не буде переховуватись від слідства та суду, оскільки після вчинення злочину вона залишилася на місці події та не намагалася уникнути затримання. Одна тяжкість покарання за практикою Європейського суду з прав людини не може бути підставою для тримання особи під вартою. Підозрюваною не було вжито заходів щодо впливу на потерпілого, свідків та експертів, а відтак це є припущенням сторони обвинувачення. Підозрювана не має судимості, а притягнення до адміністративної відповідальності не може бути враховане при розгляді клопотання. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом ІІІ групи, домашній арешт у повному обсязі забезпечить її належну процесуальну поведінку.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України мета застосування запобіжного заходу визначена як забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також як запобігання спробам, вчинити інші незаконні дії, в т.ч. переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Проаналізувавши наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий підтверджує доводи клопотання, суд вважає що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про що в матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази, зокрема:

- дані протоколу огляду місця події від 17 січня 2019 року та фототаблиці до нього, згідно з якими оглянуто квартиру АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті;

- дані протоколу огляду трупа від 18 січня 2019 року, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_9 , та вилучено в нього одяг;

- показання потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ;

- дані висновку експерта № 017/2019 від 20 лютого 2019 року, згідно якого, смерть ОСОБА_9 , 1948 року народження, настала внаслідок колото-різаного ушкодження в надключичній ділянці справа з пошкодженням правої підключичної артерії, яка привела до гострої кровотечі та гострої крововтрати;

- покази підозрюваної ОСОБА_5 від 18 січня 2019 року, яка повідомила, що під час вчинення злочину будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час побутового конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_9 , який переріс у бійку, нанесла один удар кухонним ножем в область верхньої правої частини грудної клітки, що межує з шиєю потерпілого ОСОБА_9 , від яких останній помер. Свою вину повністю визнає, щиро кається у вчиненому вбивстві;

- дані проведеного слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_5 від 18 січня 2019 року, згідно якого, остання розповіла про обставини вбивства ОСОБА_9 та показала механізм нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що віднесене до категорії особливо тяжких за вчинення якого передбачене покарання до 15 років позбавлення волі. Дії ОСОБА_5 та її особа представляють високу суспільну небезпеку. Також, слідчим та прокурором у кримінальному провадженні у повному обсязі доведене продовження існування ризиків, встановлених ухвалою слідчого судді від 18 січня 2019 року.

Так, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, продовжувати свою злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Слідчим суддею береться до уваги також надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ОСОБА_5 раніше не судима, проте неодноразово притягувалася до адміністративної відповідності за ст. 173-2 КУпАП, вчинення насильства в сім`ї, та до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, де провадження було закрите у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення. Діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 , відноситься до особливо тяжкого злочину. Згідно з санкцією статті, у разі визнання її винуватим, вона може бути позбавлена волі на строк до 15 років.
Відтак, інші запобіжні заходи не забезпечать з об`єктивних причин, законослухняну поведінку підозрюваної. Тому, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя бере до уваги, що діяння, у якому підозрюється ОСОБА_5 , полягає у заподіянні смерті людині, тому підозрюваній розмір застави в порядку, передбаченому ст.ст. 182-183 КПК України, не визначається.
З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місяці.

Керуючись ст.ст. 371-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на два місяці до 12 травня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1