печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
12.03.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000555.

Слідчий або прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий направив заяву про розгляд клопотання без його участі та задоволення клопотання.
В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив наступне.
Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України у формі процесуального керівництва здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні №0000555 від 26.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ст. 366-1 КК України.

Службовими особами Державного підприємства «Антонов» всупереч ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», без отримання погодження Кабінету Міністрів України та Державного концерну «Укроборонпром», із залученням громадян ФРН Петера Майшайдера та ОСОБА_4 засновано іноземне товариство Antonov Salis GmbH (ФРН, м. Шкойдіц, Індустріштрасе, 56, 04435) власником якої мало виступити у подальшому ДП «Антонов».

З метою легітимації дій щодо застування іноземного товариства та можливості здійснення контролю за діяльності останньої колишній віце-президент ДП «Антонов» ОСОБА_5 14.10.2016 від імені ДП «Антонов» уклав трастові договори №2066/2016 та №2067/2016 з громадянами ФРН ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно яких підтверджено факт що заснування Antonov Salis GmbH та утримання часток в ньому відбувалось для ДП «Антонов». При цьому, згідно вказаних трастових договорів фідуціар має передавати всі прибутки і винагороди будь-якого виду, які виникають внаслідок участі у товаристві, включно з можливими ліквідаційними виплатами фідуціантові; фідуціар має слідувати вказівкам фідуціанта при прийнятті всіх рішень, які стосуються участі в товаристві. Фідуціар не має права без згоди фідуціанта на здійснення правочинів, які виникають на підставі участі в товаристві або ж брати на себе будь-які пов`язані з цим зобов`язання; фідуціар зобов`язаний на вимогу фідуціанта в будь-який момент, передати частку, якою він управляє за дорученням, повністю або частково фідуціантові або ж призначеним ним особам, з усіма правами беззаперечно та безоплатно або без відшкодування. В якості винагороди за довірче управління частками в товаристві фідуціари отримують винагороду в розмірі по 12 тис. євро за календарний рік від Antonov Salis GmbH.

У подальшому службові особи ДП «Антонов» за попередньою змовою з службовими особами Antonov Salis GmbH на виконання умов вказаних трастових договорів здійснювали відшкодування за рахунок Antonov Salis GmbH всіх витрат, які виникають у зв`язку з їх виконанням, а також за економічно необґрунтованими та завідомо збитковими договорами, зокрема трудовими договорами з рядом осіб, що гарантували значно завищений розмір заробітної плати, а також зобов`язання по оплаті послуг щодо довірчого управління часткою Antonov Salis GmbH зазначеним громадянам ФРН в розмірі 24 000 євро на рік.

Так, з часу укладення вказаних договорів Antonov Salis GmbH виплачена ОСОБА_8 фіксована заробітна плата в розмірі 10 000 євро на місяць, за правову допомогу - 400 євро за годину, а співробітникам його адвокатської канцелярії 300 євро за годину При цьому, підтвердження обґрунтованості наданих і оплачених юридичних послуг Antonov Salis GmbH не надано.

У результаті таких дій дохід ОСОБА_9 від господарської діяльності був штучно занижений у розмірі більше 200 000 євро.

Крім цього, відповідно до ч. 4 постанови КМ України від 03.04.1993 №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», установлено, що окрім працівників, яким законодавчими актами заборонено працювати за сумісництвом, не мають права працювати за сумісництвом також керівники державних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності).

Однак, всупереч наведеному ОСОБА_5 перебуваючи з 17.08.2015 по 05.11.2018 на посаді віце-президент ДП «Антонов» працює за трудовим договором з 01.01.2017 на посаді прокуриста-експерта Antonov Salis GmbH, із щомісячною заробітною платою в розмірі 10 тис.євро.

Таким чином, службові особи ДП «Антонов», Antonov Salis GmbH та інші невстановлені особи, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно з метою отримання неправомірної вигоди для себе, ОСОБА_10 , ОСОБА_4 використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, організували протиправну схему заволодіння належними Antonov Salis GmbH, ДП «Антонов» коштами, чим спричинили збитки ДП «Антонов», Antonov Salis GmbH, розмір яких перевищує 200 000 євро.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено, що Antonov Salis GmbH користується банківським рахунком IBAN: НОМЕР_1 , BLZ:860 400 00, BIC: COBADEFFXXX, який обслуговується банківською установою: Commerzbank AG, Filiale Leipzig, Goethestrasse 3-5, 04109, Leipzig, Germany.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно ОСОБА_9 (ФРН, м. Шкойдіц, Індустріштрасе, 56, 04435), а саме: грошові кошти що знаходяться на банківському рахунку IBAN: НОМЕР_1 , BLZ:860 400 00, BIC: COBADEFFXXX, який обслуговується банківською установою: Commerzbank AG, Filiale Leipzig, Goethestrasse 3-5, 04109, Leipzig, Germany.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1