Справа №216/1261/18
Провадження№1-кп/216/503/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 17.11.2017 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, в силу ст.89 КК України не судимого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушеннязлочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2016 року ОСОБА_4 на добровільній основі уклав контракт до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №401 від 28.11.2016 року (по стройовій частині) став проходити у цій частині ( АДРЕСА_2 ) на посаді стрільцяпомічника гранатометника механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону, у військовому званні солдата.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , на посаді стрільцяпомічника гранатометника механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону, у військовому званні солдата, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6,11,16,49,127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст.1,3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, 26.10.2017 року, близько 09.00 год., самовільно, без дозволу командування залишив військову частину та направився до місця проживання покійної матері, за адресою: АДРЕСА_4 , де, став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

21.03.2018 року, близько о 09.00 год., тобто більше ніж через один місяць, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_2 , заявивши про себе, чим припинив вчинення вказаного злочину.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що з 28.11.2016 року він уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку став проходив у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника, у військовому званні солдата. Наприкінці жовтня 2017 року, у зв`язку з сімейними обставинами, він залишив військову частину, та направився до АДРЕСА_3 , де раніше проживала його покійна мати. До березня 2018 року знаходився там, займався господарськими справами, охороняв майно. Зранку 21.03.2018 року добровільно прибув до військової частини, дав пояснення з приводу відсутності на військовій службі. Був відсутній на службі майже п`ять місяців. За медичною допомогою до медичних закладів у цей період не звертався. У скоєному кається, просить суд не карати його суворо, при винесенні вироку врахувати, з`явлення із зізнанням, його каяття та сприяння правоохоронним органам у розкритті злочину,

Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнає свою провину, підтвердив обставини скоєння злочину; з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у добровільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані ч.4 ст.407 УК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (тяжкий злочин), характеристику особи винного, який в силу ст.89 КК України не судимий, посередньо характеризується за місцем проходження служби (том 1 а.с.37), його каяття та сприяння розкриттю злочину, відповідно до ст.66 Кримінального кодексу України судом віднесено до обставин, що пом`якшують покарання, та вважає, за необхідне обрати покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією статті, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин, із застосуванням ст.75 КК України, на думку суду, виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції від суспільства.

Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 и винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В рамках зазначеного кримінального провадження захід забезпечення не обирався.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1