Справа № 638/2167/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2019

20.02.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000046 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Молдова, росіянина, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000046 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №586 від 04.08.2006) на підставі та в порядку ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні прокуратури Харківської області, за адресою: вул. Богдана Хмельницького,
встановив:

ОСОБА_4 у невстановлений у ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 12.03.2018, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння, а також зберігання бойових припасів, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9, п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 №576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622 (зі змінами), дозволу здійснив придбання 180 патронів калібру 5,45 мм, усвідомлюючи, що вказані предмети є бойовими припасами.
Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним поводженням з бойовими припасами, діючи умисно, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9, п. 10 «Положения про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 №576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622 (зі змінами), дозволу у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 12.03.2018, здійснив носіння в м Харкові незаконно придбаних 180 патронів калібру 5.45 мм, прибувши з ними до квартири, яку фактично використовує, за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що вказані предмети є бойовими припасами.
Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним поводженням з бойовими припасами, діючи умисно, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9, п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 №576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622 (зі змінами), дозволу у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 12.03.2018, став здійснювати зберігання незаконно придбаних 180 патронів калібру 5.45 мм в квартирі, яку фактично використовує, за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що вказані предмети є бойовими припасами.
В подальшому протиправна діяльність ОСОБА_4 , пов`язана із незаконним поводженням з бойовими припасами, була припинена співробітниками УСБУ в Харківській області, якими під час проведення 12.03.2018 санкціонованого обшуку в квартирі, яку фактично використовує ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено 180 патронів калібру 5,45 мм.
Виявлені та вилучені в ході проведення зазначеного обшуку предмети є 180 боєприпасами, проміжними патронами калібру 5,45 мм (5,45х39АК) до нарізної бойової зброї відповідного калібру і типорозміру патронника (автомати, кулемети Калашникова та іншої зброї), що підтверджено висновком експерта Харківського НДЕЦ МВС України №242 від 22.05.2018.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування, 13.02.2019, прокурор відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодший радник юстиції ОСОБА_3 (далі - прокурор), якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000046, та підозрюваний ОСОБА_4 , за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №586 від 04.08.2006) в приміщенні прокуратури Харківської області за адресою: м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, уклали угоду про визнання винуватості.
Погоджена сторонами угода містить наступні положення:
Обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину, викладені в угоді про визнанні винуватості, ідентичні з обвинувальним актом.
Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувдчення в обсязі підозри в судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання в вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України, приймаючи до уваги його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, звільнення від відбування покарання з випробуванням із визначенням судом іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу відповідно до вимог ст. 76 КК України.
Сторонами погоджено, що в разі засудження ОСОБА_4 повинен сплатили витрати на залучення експерта в сумі 2145 грн., згідно з висновком судово-балістичної експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №242 від 22.05.2018.
Підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює та розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:
- для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України;
- для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. З ст. 424 КПК України, ОСОБА_4 роз яснені і зрозумілі.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів ОСОБА_4 роз`яснені і зрозумілі.
Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.
В разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.
Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів в разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з ч. 3 ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, яким іншим особам шкода не завдана.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам призначення покарання, передбаченим ст.ст. 65, 66 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Під час досудового розслідування мали місце витрати на проведення судово-балістичної експертизи №242 від 22.05.2018 Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, в розмірі 2145 грн.
Зазначені витрати у відповідності зі ст. 122 КПК України відносяться судом до процесуальних витрат, які, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 369-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд,-
ухвалив:

Угоду про визнання винуватості, укладену 13.02.2019 між прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №586 від 04.08.2006), затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого призначити покарання в вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи на користь держави в сумі 2145 (дві тисячі сто сорок п`ять) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: