Номер провадження: 11-кп/785/61/18
Номер справи місцевого суду: 502/2429/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 07.06.2017 року по кримінальному провадженню №0000575 від 10.08.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове Кілійського р-ну Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого однією сім`єю без реєстрації шлюбу, має на утриманні малолітню дитину, непрацездатних дружину та матір, не має постійного місця роботи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимостей,

визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 20.08.2015 року по 09.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання: період з 20.08.2015 року по 23.12.2015 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, період з 24.12.2015 року по 09.02.2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Також вироком вирішено питання щодо речових доказів,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,-

встановив:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що в середині серпня 2014 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, в нічний час, приблизно о 23:00 годині, він, знаходячись в громадському місці в приміщенні бару «Вентерь», розташованого по вул. Леніна, буд 7-а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, маючи намір на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, висловлювався в бік відвідувачів бару нецензурною лайкою, дістав з-під одягу обріз рушниці невстановленої марки та здійснив один постріл в бік стіни.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив хуліганство, а саме порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням зброї, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

2. Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі обвинувачений просить зазначений вирок суду скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що вирок суду є незаконним, оскільки кримінальне провадження відносно нього є сфабрикованим.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за відсутності події та відсутності доказів підтвердження його винуватості в суді.

Вимоги апеляційної скарги захисника обґрунтовані тим, що вирок суду є незаконним необґрунтованим та невмотивованим, винуватість обвинуваченого ґрунтується лише на припущеннях за відсутності реальних доказів, оскільки суд порушив право ОСОБА_6 на справедливий судовий захист, а також порушив принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу, недостатньо мотивував своє рішення, допустив неправильне застосування норм права, а вирок суду не відповідає матеріалам та обставинам справи. Апелянт вказує, що подія кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині не встановлені, досудове розслідування розпочалося аж через рік після події злочину, суд прийняв до уваги докази, які не можуть вважатися допустимими, належними та достовірними доказами у справі, потерпіла ОСОБА_10 претензій до обвинуваченого не має, шкода від чинення злочину відсутня.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших учасників судового провадження
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить до висновків про таке.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод
Стаття 6. Право на справедливий суд

1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

2. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя;

d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;

e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

4.2. Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 2. Завдання кримінального провадження

1. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення

1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 404. Межі перегляду судом апеляційної інстанції

1. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

3. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

4. Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

5. Позиція апеляційного суду
5.1. Щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

5.2. Щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 374 КПК України та сформованої судової практики, мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку, зокрема, наводяться статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винуватості кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинувачених, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо .

В основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При ухваленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення .

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Однак зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування 02.10.2015 року ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме в тому, що він в серпні 2014 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановлено не було, в нічний час, приблизно о 23:00 годині, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні бару «Вентерь», розташованого за адресмою: Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Леніна, 7-а, маючи намір на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, почав висловл.ватися в бік відвідувачів нецензурною лайкою, ув ході якої дістав з-під поли куртки обріз одноствольної мисливської рушниці не встановленої марки та направивши її у бік стіни здійснив один постріл. Після чого ОСОБА_6 вийшов з вищевказаного бару та направився у невідомоу напрямку (т. 1 а. с. 2-3).

В подальшому, 27.11.2015 року прокурором прокуратури Кілійського району Одеської області ОСОБА_11 висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (т. 1 а. с. 120-122).

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 01.12.2015 року кримінальні провадження №0000745 від 21.10.2015 року та №0000575 від 10.08.2015 року щодо ОСОБА_6 об`єднані в одне провадження та йому присвоєно єдиний реєстраційний номер 502/2429/15-к (т. 1 а. с. 133).

Під час судового розгляду заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_12 30.12.2016 року змінено обвинувачення ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України (т. 2 а. с. 199-200).

Зі змісту вироку вбачається, що дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, суд першої інстанції у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначив час вчинення злочину, кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за якими районним судом визнано винуватим ОСОБА_6 , та мотиви зміни обвинувачення, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом, в порушення вимог ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не сформульоване ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України.

Із фабули обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України, викладеної районним судом у вироку, колегія суддів не має можливості встановити та з`ясувати, коли саме ОСОБА_6 вчинив злочин (час вчинення злочину), з якою метою та яким способом він вчинив хуліганство, а також перевірити доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки мотивувальна частина вироку не містить чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого вироку щодо ОСОБА_6 .

За результатами дослідження матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено ряд допущених районним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що також ставить під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого вироку щодо ОСОБА_6 .

Згідно оскаржуваного вироку, доказом винуватості ОСОБА_6 визнано протокол огляду місця події (т. 2 а. с. 40).

З матеріалів кримінального правопорушення встановлено, що огляд місця події проводився 10.08.2015 року, тобто через рік після скоєння кримінального правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , при цьому відсутні висновки районного суду щодо оцінки зазначеного доказу з точку зору його належності та допустимості (т. 2 а. с. 40).

Так само належним чином не вмотивовано висновок суду щодо прийняття в якості доказів показань свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_10 , а також відхилення в якості доказів показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

6. Висновки за результатами розгляду апеляційних вимог
Згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Допущені судом першої інстанції під час судового розгляду порушення вимог ст. ст. 370, 374 КПК України є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, по кримінальному провадженню №0000575 від 10.08.2015 року в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання, згідно зі ст. 415 КПК України, в зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від встановлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення, виклавши в ньому формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, форми вини, мотивів та наслідків кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 07.06.2017 року скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, по кримінальному провадженню №0000575 від 10.08.2015 року, в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала не оскаржується.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4