Справа № 344/8759/19
Провадження № 1-кс/344/4788/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного 15.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідча звернулась з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилалась на те, що до Івано-Франківського ВП ГУНП надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що в вересні місяці 2018 р. невідома особа на ім`я ОСОБА_5 під приводом розмитнення автомобіля зловживаючи довірою, шахрайським способом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Окрім, цього 15.05.2019 у період часу із 18 год. 31 хв. по 19 год. 29 хв. було проведено огляд місця події за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Токарська, 10Б, де було виявлено та вилучено наступні речі: номерні знаки в кількості 2 шт. із позначенням на них « НОМЕР_1 », копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , службове посвідчення Комітету по боротьбі з організованою злочинністю та корупційною діяльністю, НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення НОМЕР_3 Антикорупційної комісії народної ради Чернівецької області, видане на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення XIX № НОМЕР_4 Всеукраїнського об`єднання свобода, видане на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Audi A6», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_6 , обкладинка для паспорта чорного кольору, в якій знаходиться медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом видана на ім`я ОСОБА_6 , поліс «АК/2884779 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, довіреність від 12.03.2019 року, страховий поліс АМ/3171163, незаповнений, страховий поліс АМ/5976516 дійсний до 29.03.2019 року, карта від сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , карта від сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , карта від сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_9 , карта від сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_10 , карта від сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_11 , предмет зовні схожий на гладко ствольну рушницю із маркуванням «Rosthokn LB», що знаходиться в матерчатому чохлі чорного кольору

Слідча в судове засідання не з`явилась, попередньо подала клопотання відповідно до якого просила клопотання про арешт майна слухати без її участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак слідча, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. ст. 132, 173 КПК України, не надала достатніх і належних доказів щодо причетності ОСОБА_6 до зазначеного у клопотанні злочину, а також можливості використання вилученого майна у якості доказів.

Крім того, вказане майно у встановленому порядку не визнане органом досудового розслідування речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання їх речовими доказами, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, у даному кримінальному провадженні слідча не довела необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Отже, вважаю вказаний захід забезпечення не доцільним та таким, що не відповідає завданням кримінального провадження, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного 15.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1