ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/125/18 Справа № 180/1676/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
його законного представника ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента Марганецького коледжу НТУ Дніпропетровська політехніка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-
встановила:
Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком 2 місяці, - до10.12.2018року.
Покладено на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Марганець без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого фактичного місця проживання.
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, однак не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам; врахувавши дані про особу підозрюваного, який являється неповнолітнім, навчається, позитивно характеризується, на обліку у лікарів не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце проживання, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого, оскільки для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного є достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
В апеляційній скарзі:
- захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді передачі на поруки матері.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що клопотання слідчого надійшло до суду 03.10 2018 року, а слідчим суддею фактично розпочато його розгляд лише 08.10.2018 року, тобто пізніше встановленого строку відповідно до ст. 186 КПК України.
Досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000507 від 06.08.2018 року щодо ОСОБА_6 , вважає здійснюється незаконно. Одна й та сама подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 т. 289 КК України, за двома фактами незаконного заволодіння транспортними засобами самостійно обліковується двічі в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, а саме:
1) провадження № 0000358 від 05.06.2018 року щодо незаконного заволодіння скутером "HONDADІО 27 з гаражу біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 31.05.2018 року та незаконного заволодіння мопедом Musstang XY48Q-1, біля під`їзду № 2 багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 05.06.2018 року;
2) провадження № 0000507 від 06.08.2018 року щодо незаконного заволодіння скутером HONDADІО 27 з гаражу біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 31.05.2018 року та незаконного заволодіння мопедом Musstang XY48Q-1 біля під`їзду № 2 багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 05.06.2018 року.
Вказує, що стороною захисту не заявлялось до розгляду питання про обрання підозрюваному іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а порушено питання перед слідчим суддею про розгляд клопотання про передання неповнолітнього підозрюваного під нагляд батьків. Останнє питання залишено слідчим суддею поза увагою та без розгляду та залишено без уваги вікові та психологічні особливості неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , що взагалі унеможливлюють застосування до нього будь-яких запобіжних заходів.
Вважає, що сторона обвинувачення має на меті приховати істотне порушення прав, свобод та законних інтересів неповнолітнього ОСОБА_6 , виходячи зі слідуючого.
05 червня 2018 року о 08-45 годині неповнолітнього ОСОБА_6 затримано незаконно невстановленими працівниками поліції Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Неповнолітній ОСОБА_6 увесь час його затримання незаконного перебував поряд з вказаними вище працівниками поліції, а пізніше був доставлений до органу досудового розслідування, де перебував з іншими невстановленими працівниками поліції, без законного представника та педагога, та/ або захисника. До неповнолітнього ОСОБА_6 застосовувались заходи незаконного впливу фізичного та психічного характеру. Після чого з ним без законного представника та педагога, та/ або захисника проведено ряд слідчих (розшукових) дії незаконно, примусили підписати пояснення. Після чого встановлений працівник поліції з прізвищем ОСОБА_10 вимагав від матері неповнолітнього неправомірну вигоду за не оформлення матеріалів відносно ОСОБА_6 щодо начебто причетності до вчинення кримінальних правопорушень. Звільнено неповнолітнього ОСОБА_6 було після 16-00 години цього ж дня.
Слідчі Марганецького відділення поліції повідомлялися матір`ю неповнолітнього ОСОБА_6 про істотне порушення його прав, свобод і законних інтересів. Вони були допитані в якості свідків у даному провадженні.
Зазначає, що матеріали досудового розслідування не містять допитів неповнолітнього ОСОБА_6 та його матері, де ними повідомлялися факти і обставини порушення невстановленими працівниками поліції процесуального закону.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи підозрюваного, захисника, та законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, просили їх задовольнити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді передачі на поруки його матері ОСОБА_7 ; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважала за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення або переховуватися від органу досудового розслідування, суду.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Розглядаючи клопотання про пом`якшення запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст.177 КК України.
Враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних запобіжних заходів, слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», §219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст.5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997р., §57).
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, зазначених в клопотанні слідчого.
Згідно ст. 485 КПК України, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 КПК України, також з`ясовуються:
1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;
2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;
3) умови життя та виховання неповнолітнього;
4)наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.
Наявними матеріалами справі підтверджено, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживає разом з матір`ю та сестрою, навчається у Марганецькому коледжі НТУ Дніпровська політехніка, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на обліку у службі в справах дітей як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи положення ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), принцип 6 «Декларації прав дитини», прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка є частиною національного законодавства України, неповнолітній вік підозрюваного ОСОБА_6 , необхідність забезпечення йому необхідних умов побуту, виховання, розвитку, навчання, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання законного представника неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_7 про передачу їй на поруки сина ОСОБА_6 , при цьому, як підтвердила остання в судовому засіданні апеляційної інстанції, вона визнає себе гарантом своєчасного виконання її сином обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Отже, ухвалу районного суду не можна визнати законною та вона підлягає скасуванню на підставі ст. 411 КПК України, оскільки суд прийшов до невірного висновку про неможливість застосування до неповнолітнього особистої поруки матері.
Районний суд не врахував, що за змістом ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 заслуговує на довіру та зможе забезпечити своєчасне прибуття неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 до правоохоронних органів та суду, у разі передачі підозрюваного на поруки матері.
За таких обставин, на думку колегії суддів, запобіжний захід у вигляді особистої поруки буде дієвим та забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Аналізуючи інші вимоги апеляційної скарги захисника, колегія суддів зазначає, що його доводи фактично зводяться до процесуальних порушень, допущених на його думку, під час проведення досудового розслідування та не можуть бути предметом розгляду на даному етапі кримінального провадження, а можуть бути оцінені під час судового розгляду.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою клопотання законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , - задовольнити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
Керуючись ст.ст. 7,8,404,405,407,411,419,422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, клопотання законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Передати неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 на поруки його матері ОСОБА_7 .

Роз`яснити поручителю ОСОБА_7 , що вона, як поручитель несе відповідальність за виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження.

У разі невиконання поручителем ОСОБА_7 взятих на себе зобов`язань, на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від десяти до двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Копію ухвали апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки направити до управління поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням зобов`язань особистої поруки покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали - до 10 грудня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: