ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6861/18
Провадження № 1-кп/362/465/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Василькові матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000857 від 01.05.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АРК Крим, що має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні недієздатного брата ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, -
в с т а н о в и в:
28.11.2018 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, із реєстром матеріалів досудового розслідування. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, до обвинуваченого не застосовано запобіжний захід.
Ухвалою суду від 29.11.2018 року у вказаному провадженні було призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотриманні всі вимоги КПК, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вказав, що йому не було надано копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, а також слідчим не було роз`яснення право на безоплатного захисника, якій йому потрібен.
Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти призначення справи до розгляду.

Представник власника автомобіля захисник ОСОБА_7 просив допустити його до участі у розгляді справи та долучити цивільний позов від власника транспортного засобу.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47)
Дослідивши обвинувальний акт суд дійшов висновку, що при складанні обвинувального акту не встановлено хто є власником транспортного засобу «RENAULT CLIO SYMBOL» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також не встановлено хто перебував за кермом вказаного автомобіля, а також в «формулюванні обвинувачення» зазначено потерпілим ОСОБА_4 , а не ОСОБА_5 , що в свою чергу унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.
Так, у постанові ВСУ від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16 суд зауважив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

В порушення вимог п.1 ч.2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі I «Проведенні під час досудового розслідування процесуальні дії», не містить відомості про час проведення процесуальних дій, а саме щодо вручення обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_4 .

Слід зазначити, що обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування. Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення в остаточному вигляді.

Після складання обвинувального акту підозрювана особа набуває статусу обвинуваченого.

Під офіційним документом, відповідно примітки до ст.358 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Скріплення печаткою підпису прокурора, що затверджує обвинувальний акт є одним з реквізитів офіційного документу.

Саме підписання обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою надає йому статусу офіційного документу і свідчить про належне його затвердження прокурором.

Зазначена правова позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України у справі №5-50кс15 від 09.07.2015 р.

Суд приходить до висновку, що вказані порушення чинного законодавства України, які не виявив прокурор при затвердженні обвинувального акта і при направленні справи в суд для розгляду судом являються істотною перешкодою для призначення зазначеного кримінального провадження до судового розгляду, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення викладених вище порушень чинного законодавства України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 109, 290, 291, 314, 369-372 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесенного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000857 від 01.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 діб з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1