Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/2403/18
Провадження № 1-кп/490/411/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

його захисника - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ракове Вознесенського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, є одруженим, має сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-19 січня 2018 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі. Судом ухвалювалось про його звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з встановленням випробувального терміну в 1 рік;

та

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Коцуруб Очаківського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, постійного місця мешкання не має, раніше засуджувався:

-06 лютого 2013 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі; був звільнений 23 червня 2014 року на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році"

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 /надалі - обвинувачені/, будучи раніше засудженими за відкрите викрадення чужого майна, судимість за вчинення якого кожним з них не була знятою або погашеною у встановленому законом порядку, вчинили новий злочин проти власності за таких обставин.

І……26 січня 2018 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном наглядно знайомого їм ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення.
Так, ОСОБА_7 , безпідставно вважаючи, що за вини ОСОБА_9 отримав за виконану роботу менше, ніж очікував, вирішив відкрито протиправно заволодіти його майном.
З метою досягнення цієї мети він домовився із ОСОБА_4 про те, що той допоможе подолати спротив заволодінню майном ОСОБА_9 ..

ІІ……Реалізуючи вказаний умисел, діючи повторно, 26 січня 2018 року приблизно о 21:30 години ОСОБА_7 та ОСОБА_4 /надалі - обвинувачені/ незаконно проникли до житла ОСОБА_9 - квартири АДРЕСА_3 , у якій в той час перебували сам ОСОБА_9 та орендар однієї з кімнат квартири ОСОБА_14 ..

1. Так, обвинувачені підійшли до вхідних дверей квартири розташувались таким чином, щоб їх неможливо було розгледіти у вічко дверей, та подзвонили у дзвінок.
Коли ж ОСОБА_9 підійшов до дверей та запитав: "Хто прийшов?", обвинувачені повідомили, що прийшли: Свої.
ОСОБА_9 , будучи таким чином введеним в оману щодо осіб, які дзвонять до його квартири та, внаслідок дій обвинувачених, не маючи змоги переконатись у тому, хто власне до нього прийшов, відчинив двері.

2. Після цього обвинувачені увійшли до коридору квартири, зашкодивши ОСОБА_9 їх зупинити.

ІІІ……Під час незаконного проникнення до житла:
-обвинувачені спитали ОСОБА_9 , чи є ще хтось в квартирі.
- ОСОБА_9 крикнув ОСОБА_14 , щоб вона подзвонила до поліції, та почав загороджувати прохід до вітальної кімнати, внаслідок чого обвинувачені дізнались про наявність в квартирі сторонньої особи.
-обвинувачені натягнули собі на обличчя шапки.
- ОСОБА_14 на поклик ОСОБА_9 не відреагувала.

ІV……Далі з метою подолання спротиву було застосоване насильство.

1. Так, в коридорі між ОСОБА_4 , якому допомагав ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 зав`язалась боротьба, в процесі якої ОСОБА_4 розбив скло у двері між коридором та вітальною кімнатою, внаслідок чого поранив палець.
За наслідками боротьби обвинувачені заштовхали ОСОБА_9 у вітальну кімнату, де ОСОБА_4 з метою подолання його спротиву почав силою утримувати його на дивані.

2. Тим часом ОСОБА_14 злякалась, спробувала забарикадуватись у своїй кімнаті, вхід до якої здійснювався через вітальну кімнату
та почала кричати.
В зв`язку з цим ОСОБА_7 увірвався до її кімнати, закрив їй рота та наказав мовчати.

3. Після цього ОСОБА_7 приєднався до ОСОБА_4 , який в той час тримав ОСОБА_9 , та обвинувачені, діючи спільно, нанесли ОСОБА_9 загалом не менше 10 ударів руками по обличчю, голові та рукам, після цього той активний спротив припинив.
Внаслідок зазначених вище дій обвинувачених, ОСОБА_15 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої щоки, голови, саден верхніх кінцівок, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

4. З метою ж остаточного подолання спротиву:
- ОСОБА_7 зв`язав руки та ноги ОСОБА_9 кабелями від оргтехніки, які знайшов у квартирі, та запхав тому до рота кляп з наволочки;
- ОСОБА_4 зайшов до кімнати ОСОБА_14 та наглядав за нею з тим, щоб протягом періоду вчинення злочину вона не чинила спротив своїм криком (привертаючи увагу сусідів) та шляхом виклику поліції

V……Після цього
- ОСОБА_7 почав збирати майно ОСОБА_16 по його квартирі, яким збирався заволодіти разом із ОСОБА_4 , складаючи його до кишень та пакуючи у сумки.
- ОСОБА_4 , наглядаючи за ОСОБА_14 , побачив, що внаслідок поранення склом двері між коридором та вітальною кімнатою з його з пальця тече кров, та завернувся до неї по допомогу. ОСОБА_14 погодилась перебинтувати палець. Після цього ОСОБА_7 за проханням ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_9 з вимогою надати бинт. ОСОБА_9 погодився надати їм бинт, та жестами вказав місце його знаходження. Не усвідомивши місце знаходження бинту, ОСОБА_7 , не розв`язуючи ОСОБА_9 провів того до місця на кухні, де був бинт, після чого повернувся із ним до вітальної кімнати. Далі ОСОБА_7 передав бинт ОСОБА_4 який повернувся до кімнати ОСОБА_14 , та почала бинтувати палець.

VІ…… Збираючи речі по квартирі, ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_9 з вимогою надати йому сумку.
ОСОБА_17 , за допомогою жестів вказав ОСОБА_7 на дальню кімнату, як на місце, де знаходиться сумка. Після цього ОСОБА_7 пішов у вказаному ОСОБА_9 напрямку.
Скориставшись тим, що ОСОБА_7 пішов до дальньої кімнати, а ОСОБА_4 був зайнятий з ОСОБА_14 , ОСОБА_9 звільнився від дротів. якими був зв`язаний, вибіг до під`їзду будинку, та покликав по допомогу.

VІІ…… Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , злякавшись бути викритими, покинули місце вчинення злочину, утримуючи при собі майно, яким встигли заволодіти, а саме - мобільний телефон ОСОБА_16 - «Мейзу М 5 Ноте» імей: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартістю 3799 гривень, два жорсткі диска, батарею від ноутбука та інші речі, які майнової цінності для ОСОБА_16 не мають.
Після цього, обвинувачені з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду у загальному розмірі 3.799 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Дії кожного з обвинувачених слід кваліфікувати за частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

А......Той факт, що кожен з обвинувачених раніше вчиняв злочини проти власності, підтверджується наступними зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

1. З залучених до матеріалів кримінального провадження копії вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 січня 2018 року вбачається, що 22 серпня 2017 року ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, за вчинення цього злочину судимість не знята та не погашена.

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження довідки № 34-30012018/48001, а також - копії вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 лютого 2013 року вбачається, що ОСОБА_7 04 листопада 2012 року вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, за вчинення цього злочину судимість не знята та не погашена.

Б......Про обставини вчинення обвинуваченими нового злочину свідчить наступне.

І……Під час судового розгляду кримінального провадження судом були досліджені наступні належні, допустимі та достовірні докази.

1. З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) вбачається, що 26 січня 2018 року о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_9 заявив про те, що у той день приблизно о 21:36 невстановлені особи проникли в квартиру АДРЕСА_3 , де відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, заволоділи його майном.

2. З протоколу огляду місця події від 26 січня 2018 року вбачається, що квартира АДРЕСА_3 складається з коридору, вітальної кімнати, спальної кімнати № 1, спальної кімнати № 2, кухонної кімнати та туалету.

Вхід до квартири здійснюється через зовнішні металеві двері, що обладнані вічком, та додаткові внутрішні двері.

Одразу за дверима розташований коридор, з якого здійснюються проходи до:

-вітальної кімнати;

-кухонної кімнати;

-туалету

Прохід до вітальної кімнати розташований праворуч від входу. Вхід до цієї кімнати здійснюється через дерев`янці двері, оснащені двома вставками зі скла, що відкриваються на зовні. У вітальній кімнаті праворуч від входу розташований прохід до спальної кімнати № 2.

Прохід до кухонної кімнати розташований навпроти входу. У кухонній кімнату праворуч від входу розташована спальна кімната № 1.

Відомості, що містяться в цій частині протоколу огляду місця події, є об`єктивними, їх достовірність ніким не заперечується.

З показів потерпілого під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що станом на момент вчинення злочину:

-особисто він використовував для проживання спальну кімнату № НОМЕР_3 ;

-спальну кімнату № 2 для власного проживання використовувала ОСОБА_14 , яка орендувала це житло в потерпілого;

-іншими приміщеннями, зокрема - вітальною кімнатою та кухонною кімнатою - він та ОСОБА_14 користувались спільно.

3. З того ж протоколу вбачається, що станом на 22 годину 45 хвилин 26 січня 2018 року обстановка в квартирі АДРЕСА_3 була порушеною.

Так:

-в коридорі на підлозі перед дверима до вітальної кімнати знаходяться фрагменти розбитого скла;

-на дверях до вітальної кімнати одна скляна вставка відсутня;

-у вітальній кімнаті обстановка повністю порушена, панує безлад; в кімнаті лежать сумки, у які складена побутова техніка;

-при вході до спальної кімнати № 2 та у самій цій кімнаті наявні сліди крові на підлозі та на ліжку;

-на вході до спальної кімнати № 2 лежить бинт.

-у кухонній кімнаті та вітальній кімнаті лежали лижні рукавички;

-обстановка у кухонній кімнаті та спальній кімнаті № 1 є частково порушеною;

-мікрохвильова піч знаходиться в коридорі.

Відомості, що містяться у цій частині протоколу, є отриманими у встановленому законом порядку, належним чином зафіксовані, зокрема - за допомогою фотозйомки. Достовірність цих відомостей також ніким не заперечується.

4. З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-протоколу огляду місця події, у якому зазначено, що під час огляду з квартири АДРЕСА_3 були вилучені, зокрема:

¦змиви та речовини зі слідами крові (зі спальної кімнати № 2) та бинт

¦лижні рукавички;

-висновків експертів № 118 від 26 березня 2018 року та № 119 від 27 березня 2018 року, у яких наведені результати молекулярно-генетичного дослідження слідів та речовин, вилучених з кімнати № 2, а також - бинту;

-висновку експерта № 120 від 28 березня 2018 року, у якому наведені результати молекулярно-генетичного дослідження біологічних слідів на лижних рукавичках;

-матеріалів про відібрання біологічних зразків в ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ;

-висновку експерта № 319 від 29 березня 2018 року, у якому наведені результати порівняння виявлених слідів та наданих біологічних зразків

вбачається, що:

-у змивах та на речовинах зі слідами крові, вилучених зі спальної кімнати № 2, а також - на бинті - наявні сліди крові ОСОБА_4

-на лижних рукавичках наявні біологічні сліди ОСОБА_7 .

Відомості, що містяться у цих доказах, є отриманими у встановленому законом порядку. компетентними особами та з надійних джерел, які можуть бути перевіреними та на підставі досліджень, проти наукової обґрунтованості яких ніхто не заперечує.

Достовірність цих відомостей також ніким не заперечується.

5. З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № 153 від 31 січня 2018 року вбачається, що на момент огляду в ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, саден верхніх кінцівок, що утворились від не менш, ніж чотирьох ударних дій тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги та інші, з давністю утворення біля 4-х діб до часу огляду.

Відомості, що містяться у цьому доказі, є отриманими у встановленому законом порядку. компетентними особами та з надійних джерел, які можуть бути перевіреними та на підставі досліджень, проти наукової обґрунтованості яких ніхто не заперечує.

Достовірність цих відомостей також ніким не заперечується.

6. З показів свідка ОСОБА_14 під час судового розгляду справи /надалі цитати наведені мовою оригіналу/ вбачається таке.

6.1. 26 січня 2018 року у період часу з 21:30 до 21:45 вона відпочивала у орендованій нею кімнаті (у спальній кімнаті АДРЕСА_4 в квартирі АДРЕСА_3 ). В цей момент вона почула крики з коридору: "Альона, визивай поліцію", але на них не відреагувала, вважаючи, що їй почулось.

6.2. Потім вона почула звуки розбитого скла та бійки, "підірвалася з кроваті", побачила бійку та спробувала "підперти" двері, щоб до неї "не вломилися".

6.3. Не зважаючи на таке, нападники увірвались до її кімнати, де їй "закрили рот" та наказали мовчати, обіцяючи, що їй "нічого не буде".

При цьому нападники були у "балаклавах".

6.4. Далі свідок зазначала, що у неї "на глазах" обвинувачені "сначала вдвох, потім по очереді" били ОСОБА_9 "і в лице, і по руках, по ногах, по всьому, куди попадали". Під час цього: "На ОСОБА_18 вони говорили, що він їх здав комусь, що він - нетрадиційної орієнтації, що хоч вони говорили".

6.5. Також свідок зазначила, що, побивши ОСОБА_9 , його зв`язали. При цьому свідок зазначала, що: "хто в`язав", вона не бачила, бачила потерпілого зв`язаним.

6.6. ОСОБА_14 також засвідчила, що той з нападників, який пропонував їй переходити до нього жити - "високий" / ОСОБА_4 / - казав їй, що: "заріжуть його [ ОСОБА_9 ]", "поріжуть його на запчасті", їй /свідку/ "труп оставлять" та вона буде: "його ховати і з трупом там сидіти".

6.7. Про подальші події свідок пояснювала, що обвинувачені ходили по квартирі, все "шукали", що можна винести, при цьому ОСОБА_4 дійсно завадив ОСОБА_7 вкрасти забрати її "золото".

Окрім того вона вказувала, що: "Високий [ ОСОБА_4 ] порізав палець об двері у комнату з коридора (вони розбили стекло", та о вона бинтувала йому поранений палець. З приводу цих обставин зазначила, що: "Він попросив у ОСОБА_18 бинт, вату, щоб йому забинтувати руку, бо там кров у нього шла дуже"

6.8. Події ж, що розглядаються, за словами свідка, закінчились тим, що, коли вона перебинтовувала палець, потерпілий. скориставшись тим, що ОСОБА_4 був із нею, а ОСОБА_7 пішов до дальньої кімнати, розв`язався та покликав по допомогу, після чого нападники зникли.

6.9. Свідок також додала, що нападники взяли з собою речі потерпілого, але не всі, що підготували до вилучення.

Аналізуючи ці покази свідка, суд відзначає, що вони за своїм змістом є логічними та послідовними та наявні в них відомості є достатніми для відтворення цілісної картини подій, що відбувались 26 січня 2018 року у присутності свідка.

До того ж, вони:

-в значній частині узгоджуються із відомостями, що містяться у наведених вище документах, зокрема - в частинах того, що обвинувачені розбили скло на дверях, що ведуть з коридору до вітальної кімнати, що в обвинуваченого ОСОБА_4 з пальця пішла кров та свідок надавала йому допомогу, що обвинувачені били потерпілого по різних частинах тіла; що ними були підготовлені речі для їх вилучення, але не всі речі були вилучені;

-в іншій частині - логічно доповнюють ці відомості.

Окрім того, наявність будь-яких підстав цьому свідкові обмовляти будь-якого з обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Посилання ж обвинуваченого ОСОБА_4 про наявність в ОСОБА_14 таких підстав суд вважає неприйнятними з огляду на таке.

По-перше, ці посилання не є конкретними, адже належних підстав оговорювати його обвинувачений не навів.

По-друге, ці посилання є внутрішньо суперечливими. Так, сам ОСОБА_4 суду повідомляв, що ОСОБА_14 йому "сподобалась", він її захищав, претензій до нього в неї не було, чим сам підтвердив відсутність в неї підстав обмовляти його.

Суд також враховує, що:

-ці покази були надані у встановленому законом порядку у судовому засіданні, перед їх наданням свідок була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показів та склала присягу, під час надання показів свідком обвинувачені та їх захисники мали можливість реалізувати своє право на її перехресний допит;

-достовірних та переконливих доказів на спростування цих показів матеріали справи не містять.

З огляду на це суд вважає покази свідка ОСОБА_14 цілком достовірними.

7. Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий надав покази /надалі цитати наведені мовою оригіналу/, зміст яких може бути усвідомленим таким чином.

7.1. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 він знав раніше, оскільки вони робили ремонт в його сусіда. До випадку, що розглядається, обвинувачені вже одного разу "точно также" вривались в його квартиру, під час чого розбили йому носа. Але тоді ситуацію вирішили "по-мировому", оскільки про це попросив сусід. У випадку ж, що розглядається, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прийшли до нього, оскільки: "После первого раза сосед им что-то не доплатил", та вони прийшли до ОСОБА_9 "за "неполученной зарплатой".

7.2. Стосовно обставин проникнення обвинувачених до квартири потерпілий засвідчив, що вони подзвонили у дзвінок вхідних дверей. Він /потерпілий/ подивився у дверне вічко, але нікого не побачив, адже обвинувачені стали таким чином, щоб їх неможливо було розгледіти. Тоді він спитався, хто прийшов. Обвинувачені відповіли: "Свої". Він, вважаючи, що це прийшов його кум, відкрив їм двері.

Після цього першим зайшов ОСОБА_4 , другим - ОСОБА_7 .. Вони спитали, чи він /потерпілий/ в квартирі один, після чого він одразу почав кричати ОСОБА_14 , щоб та викликала поліцію.

При цьому: "Изначально зашли - они были без масок. Литвин … прикрывал второго, т.е. тоже как бы не увидел, потому что все произошло быстро". Після цього вони: " Натянули маски на головы, ну, и начали бить" потерпілого.

Потерпілий також уточнив, що обвинувачені почали його бити через те, що він кричав ОСОБА_14 ..

Стосовно "масок" потерпілий пояснював, що це були шапки, які обвинувачені натягнули на себе так, щоб було видно лише очі.

7.3. Стосовно подальших дій потерпілий засвідчив, що не хотів відкривати двері до вітальної кімнати. За такого на початку побиття він прикрив двері з зали до вітальної кімнати собою з тим, щоб обвинувачені не могли зайти, сподіваючись, що в ОСОБА_14 буде час викликати поліцію.

Потерпілий також зазначив, що цим часом ОСОБА_14 не скористалась.

Далі потерпілий пояснював, що обвинувачені почали його "скручивать" та наносити йому удари з тим, щоб пройти у вітальну кімнату. Таке в них вийшло, та вони "затолкали" його в кімнату. При цьому вони розбили скло дверей.

7.4. Одразу після того, як обвинувачені "вломились" до кімнати, ОСОБА_4 почав його скручувати на дивані, а ОСОБА_7 "побежал к Алене".

7.5. Далі потерпілий зазначав, що ОСОБА_7 одразу ж повернувся до нього, після цього він ОСОБА_4 наносили йому удари з тим, щоб "успокоить" його. Під час цього йому /потерпілому/ було нанесене не менше 10 ударів.

7.6. Далі потерпілий зазначив, що коли внаслідок нанесених ударів він втратив здатність до спротиву, ОСОБА_7 один зв`язав його дротами від оргтехніки.

7.7. Потерпілий зазначав й те, що ОСОБА_4 тим часом ходив до ОСОБА_14 , це він усвідомив, оскільки "двери открывались"

7.8. Про подальші події потерпілий пояснював таке.

Після того, як його /потерпілого/ зв`язали, одразу забрали телефон.

Потім обвинувачені хотіли щось взяти у ОСОБА_14 , та "Кто-то сказал «не надо», кто не могу сказать, девочка закричала, потом замолчала, ну и… у неё ничего не взяли".

Потім ОСОБА_7 почав збирати майно по квартирі та пакувати його у сумки.

ОСОБА_4 ж в цей час був з ОСОБА_14 ..

Після цього, як зазначав потерпілий, з`ясувалось, що в ОСОБА_4 з пальця потекла кров, та йому потрібно було перев`язати палець. Після цього ОСОБА_7 за проханням ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_9 з вимогою надати бинт. ОСОБА_9 погодився надати їм бинт, та жестами вказав місце його знаходження. Не усвідомивши місце знаходження бинту, ОСОБА_7 , не розв`язуючи ОСОБА_9 провів того до місця на кухні, де був бинт, після чого повернувся із ним до вітальної кімнати. Далі ОСОБА_7 передав бинт ОСОБА_4 який повернувся до кімнати ОСОБА_14 , й та почала бинтувати палець

7.9. Далі потерпілий пояснив, що збираючи речі по квартирі, ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_9 з вимогою надати йому сумку.
ОСОБА_17 , за допомогою жестів вказав ОСОБА_7 на дальню кімнату, як на місце, де знаходиться сумка. Після цього ОСОБА_7 пішов у вказаному ОСОБА_9 напрямку.
Скориставшись тим, що ОСОБА_7 пішов до дальньої кімнати, а ОСОБА_4 був зайнятий тим, що ОСОБА_14 перебинтовує йому палець, він звільнився від дротів. якими був зв`язаний, вибіг до під`їзду будинку, та покликав по допомогу.

7.10. Потерпілий також вказував, що внаслідок дій обвинувачених в нього були викрадені мобільний телефон, два жорсткі диска, батарея від ноутбуку.

Аналізуючи покази потерпілого в цій частині, суд відзначає, що вони:

-в значній частині узгоджуються із відомостями, що містяться у наведених вище показах свідка ОСОБА_14 та наведених вище документах;

-в іншій частині - доповнюють ці відомості таким чином, що кожна дія є природним наслідком попередньої та з необхідністю тягне послідуючу.

У сукупності ж відомості, що містяться у цих показах, утворюють логічну та послідовну картину подій, що відбувались 26 січня 2018 року за участі потерпілого.

Суд також враховує, що:

-ці покази були надані у встановленому законом порядку у судовому засіданні, перед їх наданням потерпілий був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показів та склав присягу, під час надання показів потерпілим обвинувачені та їх захисники мали можливість реалізувати своє право на її перехресний допит;

-достовірних та переконливих доказів на спростування цих показів матеріали справи не містять.

З огляду на це суд вважає що наведені покази потерпілого є цілком достовірними.

8. Будучи допитаним під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, зокрема, таке.

8.1. Він та ОСОБА_4 знали ОСОБА_9 раніше, та 26 січня 2018 року вирішили прийти до нього та поговорити із приводу роботи. При цьому дійсно раніше між ними був конфлікт, який вони свого часу вирішили.

8.2. В зв`язку з цим вони підійшли до дверей квартири та подзвонили у дверний дзвінок, після чого потерпілий відкрив їм двері, та вони увійшли до квартири.

При вході між ОСОБА_4 та потерпілим зав`язалась сварка, що перейшла у бійку, та він / ОСОБА_7 / "заступился" за ОСОБА_4 та вдарив декілька разів потерпілого в область обличчя.

Стосовно "масок" цей обвинувачений пояснював, що це були шапки, які вони купили перед тим для використання за призначенням.

Обвинувачений ОСОБА_7 також зазначив, що під час цієї бійки ОСОБА_4 поранив палець о скло двері між коридором та вітальною кімнатою. Про те, що ОСОБА_4 "якимось чином" розбив скло в двері між коридором та вітальною кімнатою, та при цьому порізав собі палець, ОСОБА_7 зазначав й під час слідчого експерименту, що був проведений за його участі 21 березня 2018 року на місці вчинення злочину

8.3. Стосовно подальших дій обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що бійка "перетянулась" до вітальної кімнати.

8.4. У вітальній кімнаті вони "скрутили" потерпілого, вирішили його зв`язати з тим, щоб він не чинив спротив та не кликав по допомогу.

При цьому він бачив, що ОСОБА_14 стояла в дверях спальної кімнати № 2.

8.5. Далі обвинувачений ОСОБА_7 зазначав, що, зрештою, потерпілого вони зв`язали.

При цьому під час проведеного за його участі слідчого експерименту 21 березня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в обстановці вчинення злочину, уточнив, що зв`язував ОСОБА_9 один.

8.6. Зі слів ОСОБА_7 , у той час, коли він зв`язував ОСОБА_9 , ОСОБА_4 спілкувався з ОСОБА_14 в іншій кімнаті.

8.7. Про подальші події ОСОБА_7 зазначив, що дійсно вирішив забрати речі потерпілого та збирав їх по квартирі. Такі ж покази обвинувачений ОСОБА_7 надав під час слідчого експерименту 21 березня 2018 року на місці вчинення злочину.

8.8. Факт викрадення ним речей, вказаних в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував.

Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині, суд відзначає, що вони в цій частині є конкретними та узгоджуються із проаналізованими вище доказами.

Суд також враховує, що покази в частині, що аналізуються були надані обвинуваченим у встановленому законом порядку у судовому засіданні з дотриманням прав обвинуваченого, зокрема - у присутності захисника, на участь якого у судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_7 погодився та якому він довіряє.

Суд враховує також, що достовірних та переконливих доказів на спростування цих показів матеріали справи не містять.

З огляду на це суд вважає покази обвинуваченого ОСОБА_7 у наведеній частині достовірними.

9. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 пояснював, зокрема, таке.

9.1. 26 січня 2018 року ОСОБА_7 попросив його / ОСОБА_4 / піти до ОСОБА_9 поговорити, на що той погодився.

9.2. На виконання цієї домовленості вони прийшли до квартири АДРЕСА_3 , подзвонили у дзвінок вхідних дверей. ОСОБА_9 спитався, хто прийшов, на що вони відповіли: "Свої". На це ОСОБА_9 відкрив двері та впустив їх.

9.3. Коли в подальшому ОСОБА_7 зв`язував ОСОБА_9 та збирав речі потерпілого, він / ОСОБА_4 / перебував у спальній кімнаті номер 2 разом з ОСОБА_14 , яка йому сподобалась та якій він дійсно пропонував переходити до нього /обвинуваченого/ жити.

9.4. Далі ОСОБА_4 підтверджував, що дійсно ОСОБА_7 заходив до кімнати ОСОБА_14 та хотів взяти її прикраси, але він / ОСОБА_4 / завадив цьому, заступившись за ОСОБА_14 .

Обвинувачений також вказував про те, що після цього, з`ясувалось, що в нього з пальця потекла кров, та йому потрібно було перев`язати палець. Тоді він попросив ОСОБА_19 перев`язати йому палець, на що та погодилась та палець йому перев`язала.

9.5. Події ж, що розглядаються, за словами обвинуваченого ОСОБА_4 , закінчились тим, що, коли ОСОБА_14 перебинтовувала йому палець, він вийшов до вітальної кімнати, нікого там не побачив та, злякавшись, покинув місце події.

9.6. ОСОБА_4 також зазначав, що на наступний день ОСОБА_7 приніс до нього телефон, що, як він здогадався, був викрадений в ОСОБА_9 , але він цей телефон викинув, оскільки розумів, що так робити неможна.

Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_4 в цій частині, суд відзначає, що вони в цій частині узгоджуються із проаналізованими вище доказами.

Суд також враховує, що покази в частині, що аналізуються були надані обвинуваченим у встановленому законом порядку у судовому засіданні з дотриманням прав обвинуваченого.

Суд враховує також, що достовірних та переконливих доказів на спростування цих показів матеріали справи не містять.

З огляду на це суд вважає покази обвинуваченого ОСОБА_4 у наведеній частині достовірними.

ІІ……Зміст наведених вище доказів у їх сукупності поза розумним сумнівом прямо підтверджує кожну з встановлених судом обставин вчинення злочину.
Факт вилучення внаслідок дій обвинувачених речей потерпілого підтверджується також:

-протоколом від 31 січня 2018 року огляду місця події - коридору у будинку АДРЕСА_5 ;

-заявою ОСОБА_20 про добровільну видачу належних ОСОБА_9 предметів, що були знайдені під час огляду коридору будинку АДРЕСА_5 ;

-протоколом огляду предметів, виданих ОСОБА_20 .

ІІІ……Встановлені судом фактичні обставини справи поза розумним сумнівом свідчать про таке.

1. З наведених вище відомостей, що містяться у показах потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 в частині відносин між потерпілим та обвинуваченими, які повністю узгоджуються поміж собою, вбачається, що:

-приводом для вчинення злочину стали ті обставини, що ОСОБА_7 безпідставно вважав, що отримав менше грошей, ніж очікував, саме за вини ОСОБА_9 ;

-цей привід став підґрунтям корисливого мотиву. яким керувались обвинувачені, зокрема - ОСОБА_7 - під час вчинення злочину.

До того ж, з показів обвинувачених, які в цій частині повністю узгоджуються поміж собою, вбачається, що вчинення дій відносно потерпілого запропонував саме ОСОБА_7 , та він просив ОСОБА_4 саме про допомогу.

2. Обставини ж безпосереднього вчинення злочину, зокрема - проникнення до квартири потерпілого, дії кожного з обвинувачених під час такого проникнення та після нього - поза розумним сумнівом свідчать, що обвинувачені діяли узгоджено, при цьому кожен з них виконував окрему частину об`єктивної сторони відкритого заволодіння майном потерпілого із застосуванням насильства, зокрема:

-ОСОБА_4 долав спротив, зокрема - з метою полегшення дій ОСОБА_7 із приводу заволодіння майном;

-ОСОБА_7 переважно заволодівав майном потерпілого та вимагав від нього вчинення певних дій, хоча також певною мірою брав участь у застосуванні насильства (зокрема - наносив удари після того, як ОСОБА_4 "скрутил" потерпілого та таке інше)

Таке доводить, що під час вчинення злочину обвинувачені діяли за попередньою змовою групою осіб із спільним умислом із корисливою метою, але - з розподілом функцій, за якого кожен співучасник виконував відповідну роль у вчиненні злочину.

З огляду на наведене суд вважає вину ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви неврахування окремих доказів.

І……Частина з наданих суду доказів є неналежними.

1. Так, органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження вини обвинувачених надані документи, що свідчать про обставини придбання ними шапок та рукавичок, що були на них вдягнуті під час вчинення злочину.
Як стверджував прокурор під час судового розгляду кримінального провадження, таке доводить, що обвинувачені попередньо готувались до вчинення злочину.
В той же час, під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачені, не оспорюючи вказані прокурором обставини придбання вказаних предметів, стверджували, що придбали їх не з метою вчинення злочину, але - з метою їх використання за їх прямим призначенням.
Більше того, обвинувачений ОСОБА_7 засвідчив, що використовує придбану за вказаних прокурором обставин шапку за її прямим призначенням до теперішнього часу.
Доказів протилежного матеріали кримінального провадження не містять.
Більше того, встановлені судом обставини використання, зокрема, шапок, під час вчинення злочину зводяться до того, що вони були використані обвинуваченими з метою маскування після того, як вони після початку злочину від потерпілого дізнались про те, що в квартирі перебуває ОСОБА_14 , до цього моменту на її присутність у квартирі вони не розраховували.
З огляду на таке, а також на встановлені судом обставини взаємних відносин між потерпілим та обвинуваченими суд вважає слушними й їх посилання про те, що вони навіть не мали можливості приховувати свою особу від потерпілого, адже потерпілий їх знав.
Наведене доводить, що обставини придбання обвинуваченими шапок та рукавичок не мають відношення до вчиненого ними злочину.
Отже, докази щодо обставин їх придбання не є належними, через що не використовуються судом під час ухвалення вироку по суті справи.

2. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням суду наданий висновок експерта № 125 від 01 лютого 2018 року.

Але цей висновок ані - окремо, ані - у сукупності з іншими доказами у справі не містить фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність будь-яких фактів, що мають значення для вирішення цієї справи.

За такого цей доказ також не є належними, через що не використовується судом під час ухвалення вироку по суті справи.

ІІ……Частина з наданих суду доказів є неналежними у суді.

1. Так, під час слідчого експерименту 21 березня 2018 року ОСОБА_7 , окрім наведених вище врахованих судом відомостей, вказував також про те, що одразу після того, як ОСОБА_9 відчинив йому та ОСОБА_4 двері, він / ОСОБА_7 / ще в дверях наніс потерпілому один удар рукою в область обличчя.
Дослідженням матеріалів цього слідчого експерименту встановлено, що під час його проведення були уточнені показання обвинуваченого шляхом відтворення обстановки на підставі його ж показань.

Під час судового розгляду кримінального провадження показання, що уточнювались під час вказаного слідчого експерименту, в частині, що аналізуються, обвинувачений ОСОБА_7 не підтримав.

При цьому відповідно до прямих вказівок у частині 4 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них. За такого показання цього обвинуваченого в цій частині, як такі, що уточнювались та перевірялись під час проведення вказаного слідчого експерименту, у суді є недопустимим доказом.

За такого цю частину відомостей, що містяться у протоколі слідчого експерименту, як доказ, що є похідним від недопустимого доказу - показань обвинуваченого під час досудового розслідування - суд вважає недопустимим доказом у суді.

2. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження вини обвинувачених у вчиненні злочину надані протоколи пред`явлення ОСОБА_20 та ОСОБА_21 фотографій обвинувачених для впізнання.
Але зміст цих протоколів та інші матеріали кримінального провадження поза розумним сумнівом доводять, що як ОСОБА_20 , так й ОСОБА_21 є знайомими обвинувачених та знають їх не у зв`язку з подіями, що є предметом розгляду в межах цієї справи.
За такого наслідки впізнання в цьому випадку не містить фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність будь-яких фактів, що мають значення для вирішення цієї справи.

Посилання ж у вказаних протоколах про дії кожного з обвинувачених в зв`язку із вчиненням злочину, що розглядається, суд враховує таким чином.

Відомості, які надаються органам досудового розслідування в усній або письмовій формі, відображенням яких й є посилання, що аналізуються, відповідно до статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України є показаннями.

Отже, у цих позначках міститься ніщо інше, як показання, які вказані особи надали органу досудового розслідування.

Під час судового розгляду кримінального провадження ж вказані особи судом не допитувались, про їх допит жодна з сторін кримінального провадження не просила.

Відповідно ж до прямих вказівок у частині 4 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них. За такого відомості, що містяться у посиланнях, які аналізуються, у суді є недопустимим доказом.

ІІІ……Частина з наданих суду доказів є недостовірними.

1. Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 стверджував про свою непричетність до відкритого заволодіння майном потерпілого, посилаючись про те, що просто перебував поруч з ОСОБА_7 , але був зайнятий відносинами із ОСОБА_14 .

1.1. Зокрема, ОСОБА_4 стверджував, що під час входження до квартири АДРЕСА_3 , так само, як й у коридорі вказаної квартири, жодних протиправних дій не чинив, ні до кого силу не застосовував.
Але жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього матеріали справи не містять.
Більше того, ці покази спростовуються наведеними вище відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події, показами потерпілого, свідка ОСОБА_14 та, зрештою, показами обвинуваченого ОСОБА_7 , які, як доведено вище, є об`єктивними, належними та допустимими.

1.2. Далі обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, ніби одразу після того, як зайшов до вказаної квартири разом з ОСОБА_7 , побачив ОСОБА_14 та пішов до неї і постійно до неї залицявся.
Але жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього матеріали справи не містять.
Більше того, ці покази спростовуються наведеними вище показами потерпілого, свідка ОСОБА_14 та, зрештою, показами обвинуваченого ОСОБА_7 , які, як доведено вище, є об`єктивними, належними та допустимими.
1.3. Далі обвинувачений ОСОБА_4 заперечує той факт, що вчиняв дії щодо контролю за поведінкою ОСОБА_14 з тим, щоб вона не чинила спротив.
Але це також нічим не підтверджується та прямо спростовується наведеними вище показами свідка ОСОБА_14 , яка прямо вказувала, що саме ОСОБА_4 висловлював їй погрози вказаного нею змісту.

З огляду на наведене суд вважає покази обвинуваченого ОСОБА_4 в частині, що аналізується, недостовірними та такими, що є проявом спроби уникнути відповідальності за скоєне.

2. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що зміст домовленості між ним та ОСОБА_4 полягав лише у тому, що той допоможе "поговорити" з потерпілим, про спільне відкрите викрадення майна потерпілого вони не домовлялись, намір щодо пограбування потерпілого в нього / ОСОБА_7 / виник після початку вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_9 та реалізовувався ним самостійно.
Але ці покази обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджуються лише показами ОСОБА_4 , у тій їх частині, у якій перебіг подій, як доведено вище, був викладений недостовірно.
Достовірних же доказів на підтвердження цих показів матеріали справи не містять.
Більше того, достовірність цих показів спростовується наведеною вище сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, які свідчать про дійсний перебіг подій під час вчинення злочину.
З огляду на наведене суд вважає покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині, що аналізується, недостовірними та такими, що є проявом спроби допомогти ОСОБА_4 уникнути відповідальності за скоєне.

ІV……Суд також не може повною мірою погодитись із достовірністю деякої частини показів потерпілого.

1. Зокрема, потерпілий пояснював, ніби обвинувачені зв`язували його вдвох.
Разом із цим, під час подальшого допиту цю тезу він уточнив, зазначивши, що у той час, коли його зв`язували, один з обвинувачених безпосередньо його зв`язував, а інший - був "присутнім" при цьому.
Далі у відповідь на поставлені йому запитання потерпілий зазначив, що про те, що той обвинувачений, який безпосередньо його не зв`язував, був "присутнім", від здогадався, адже відкривались та закривались двері до кімнати ОСОБА_14 ..
З огляду на таке суд вважає, що твердження потерпілого про те, що його зв`язували як ОСОБА_7 , так й ОСОБА_4 , є лише його добросовісним припущенням.
В той же час, відповідність такого припущення дійсним обставинам кримінального провадження іншими матеріалами справи не підтверджується та спростовується дослідженими судом доказами.
Так, з показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона бачила побиття ОСОБА_9 , але не бачила, як його зв`язували. При цьому свідок вказувала, що одразу після побиття до неї зайшов ОСОБА_4 , який почав їй погрожувати. Таке узгоджується із показами потерпілого про грюкіт двері у сусідній кімнаті, адже природно ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_14 , яка до цього дивилась на перебіг подій, після чого двері до неї закрив.
До того ж, той факт, що ОСОБА_7 зв`язував ОСОБА_9 один, під час судового розгляду підтвердили обвинувачені.
За такого це припущення судом не може бути покладеним у підґрунтя судового рішення.

2. Під час судового розгляду справи потерпілий в деяких місцях викладав фактичні обставини кримінального провадження таким чином, що їх можливо було зрозуміти інакше, ніж так, як встановлено судом.
Але під час допиту ці обставини потерпілий уточнив, виклавши їх так, як вказано вище у вироку.
За такого попередні покази потерпілого, як викладені не досконало, суд під час прийняття рішення по суті справи не враховує.

Мотиви зміни обвинувачення.

Ухвалюючи вирок у справі, суд, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 374 Кримінального Процесуального Кодексу України виклав формулювання обвинувачення, яке є доведеним наданими суду та дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами.
При цьому суд враховує приписи частини 3 статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до якої суд не має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині викладення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на ці приписи суд відзначає наступне.

1. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 обвинувачувались у тому, що в них виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, який вони й реалізували. При цьому під час реалізації цього умислу вони діяли спільно.
Суд, визнавши доведеним факт наявності спільного злочинного умислу обвинувачених того ж змісту, як зазначено в обвинувальному акті, конкретизував:
-зміст потреби обвинувачених, яка зумовила виникнення в них відповідного мотиву /що не є елементом складу злочину/;
-зміст угоди, встановивши, що вона передбачала розподіл ролей.
Відповідно до цього суд, визнавши доведеним факт вчинення обвинуваченими лише вказаних в обвинувальному акті дій, уточнив, дії кожного з обвинувачених стосовно його ролі у вчиненні злочину, але - не включив усі дії в обвинувачення як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_7 , як це зазначено в обвинувальному акті.
Внаслідок цього обсяг вчинених кожним з обвинувачених дій судом принципово звужений порівняно з вказаним в обвинувальному акті.
За такого за межі висунутого обвинувачення суд не вийшов.

2. Далі, в межах цього кримінального провадження як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_7 обвинувачувались у вчиненні протиправних дій лише відносно ОСОБА_9 ..
За межі вказаного в обвинувальному акті переліку дій відносно цієї особи суд також не вийшов.

3. За наслідками розгляду кримінального провадження судом також певною мірою зменшений обсяг деяких дій. вчинених обвинуваченими.

3.1. Так, автор обвинувального акту стверджує, що обвинувачені "заштовхали" ОСОБА_9 в квартиру.
В той же час, ця обставина матеріалами справи не підтверджується, через що з пред`явленого обвинувачення судом виключена.

3.2. Далі, автор обвинувального акту стверджує, що обвинувачені зв`язували потерпілого вдвох.
В той же час, ця обставина матеріалами справи не підтверджується, через що самі по собі дії щодо зв`язування ОСОБА_9 . ОСОБА_4 в провину не ставляться.

3.3. Далі автор обвинувального акт вказує, ніби ОСОБА_4 "увірвався" до кімнати ОСОБА_22 , "закрив їй рот рукою та наказав мовчати".
Але дослідженими у суді доказами встановлено, що протиправні дії ОСОБА_4 , про які йдеться у цій частині обвинувачення, носили менш інтенсивний характер та являли собою лише нагляд за нею.

З огляду на таке суд вважає за можливе ухвалити вирок відповідно до встановлених судом обставин, адже таке відповідає дійсності, через що є справедливим та має наслідком захист прав людини та її основоположних свобод.

Спростування позиції захисту.

1. Спільна позиція захисту як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_7 загалом зводиться до такого.
За версією захисту події 26 січня 2018 року розвивались таким чином.
ОСОБА_4 за пропозицією ОСОБА_7 погодився разом з ОСОБА_7 піти до дому до ОСОБА_9 з тим, щоб поговорити про роботу.
Вони за згодою ОСОБА_9 зайшли до його квартири, де між потерпілим та ними виникла сварка, яка переросла у бійку.
При цьому в бійці брав участь саме ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 ж побачив ОСОБА_14 , та весь час спілкувався із нею.
ОСОБА_7 ж за наслідками бійки вирішив забрати майно ОСОБА_9 , що й частково зробив.
Але ця версія підтверджується лише частиною показів обвинувачених, при цьому - тою, у якій ці покази, як доведено вище, не є достовірними.
До того ж, певною мірою навіть в цій частині покази обвинувачених у суді різняться поміж собою, зокрема - ОСОБА_7 у суді стверджував, що ОСОБА_4 також застосовував насильство.
Достовірних же, належних та допустимих доказів такої версії матеріали справи не містять.
В той же час, ця версія спростовується усією сукупністю належних та допустимих доказів у справі.

2. Принагідно суд відзначає, що ОСОБА_4 на підтвердження відсутності в нього корисливого мотиву стверджував, що на час вчинення злочину не мав потреби у грошах.
Але ці посилання суд вважає такими, що в цьому випадку не мають відношення до справи, адже, як доведено вище, в цьому випадку зміст потреби обвинувачених, що зумовила виникнення в них корисливого мотиву, полягав не у нестачі грошей, але у прагненні отримати гроші, яки вони безпідставно вважали належними їм, але не отриманими за вини потерпілого.

3. Суд також відзначає, що змістом позиції захисту ОСОБА_4 , окрім як безпідставне заперечення фактів вчинення ним насильницьких дій відносно потерпілого, є й підкреслення окремості його дій, відсутності зв`язку між його діями та діями ОСОБА_7 та спроба надати цим діям інакшого змісту.
Зокрема, ОСОБА_4 намагається надати своїм діям відносно ОСОБА_14 характер залицяння, а за такого - штучно відокремити ці дії від дій щодо ОСОБА_9 , зокрема - щодо вчинення відносно нього злочину.
Але таке не відповідає дійсним обставинам кримінального провадження.

3.1. Так, той факт, що відносини ОСОБА_4 з ОСОБА_14 мали характер залицяння, прямо спростовується показами ОСОБА_14 , яка прямо зазначала, що саме ОСОБА_4 висловлював їй додаткові погрози, чим примушував її до певних дій. Висловлення ж погроз поза розумним сумнівом змісту "залицяння" не утворює.

3.2. Дії ж ОСОБА_4 щодо наказу ОСОБА_7 не чіпати майно ОСОБА_14 , на які звертає увагу суду обвинувачений, з огляду на згадані покази свідка, свідчать не про те, що ОСОБА_4 "захищав" свідка, але про те, що:
-під час викрадення майна обвинувачені діяли з оглядом на позицію іншого співучасника;
-потреба обвинувачених, що зумовила виникнення в них корисливого мотиву, була пов`язаною саме з особою потерпілого, за такого їх умисел був конкретним та не стосувався чужого майна, як такого.

3.3. Більше того, сам по собі факт висловлення погроз ОСОБА_14 за відсутності прагнення зашкодити особисто їй або заволодіти її майном доводить, що дії ОСОБА_4 щодо неї не мали характер відокремлених від обставин вчинення злочину, але - мали на меті усунення перешкод у забезпеченні досягнення спільної мети обвинувачених - вилучення майна потерпілого поза його /потерпілого/ волею.
Та саме через таку мету цих дій перебування ОСОБА_4 разом із ОСОБА_14 є нічим іншим, як наглядом за нею.

3.4. Ті обставини ж, що обвинувачений пропонував ОСОБА_14 "жити з ним" /при цьому - висловлюючи в її адресу погрози/, а також - що ОСОБА_14 надавала йому медичну допомогу, наведених вище висновків суду не спростовують, а за такого - характер відносин між обвинуваченим та свідком не змінюють.
За такого ці обставини свідчать лише про спосіб здійснення нагляду ОСОБА_4 та проведення часу у період здійснення такого нагляду, але - не про його непричетність до вчинення злочину.

3.5. З огляду на таке всупереч твердженням захисту та обставина, що ОСОБА_4 особисто майно ОСОБА_9 не збирав, лише в черговий раз доводить наявність розподілу ролей між обвинуваченими, зокрема - те, що роль ОСОБА_4 полягала лише у подоланні спротиву у вилученні майна, а роль ОСОБА_7 - у безпосередньому досягненні корисливого мотиву.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

І. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

1. Як обставину, що пом`якшує покарання цього обвинуваченого, суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує факт відшкодування шкоди потерпілому.

2. Захист стверджує, що таке відшкодування було добровільним. Але з такими посиланнями погодитись неможливо, адже шкода відшкодовувалась родичами обвинуваченого вже тоді, коли обвинувачений був затриманий, та тривав судовий розгляд кримінального провадження.

ІІ. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

1. Як обставину, що пом`якшує покарання цього обвинуваченого, суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його сприяння розкриттю злочину, адже він надав покази, які у більшій частині відповідають дійсності.

2. Захист та публічне обвинувачення стверджують, що цей обвинувачений щиро кається у вчиненому, через що просить визнати наявною в його діях й цю ознаку, що пом`якшує його покарання.
Але з обґрунтованістю таких тверджень погодитись неможливо.
Так щире каяття характеризується суб`єктивним ставленням особи до вчиненого нею злочину, означає, зокрема, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення.
В цьому ж випадку покази цього обвинуваченого не можна вважати цілком правдивими, адже він не визнає ані факту попередньої домовленості про вчинення злочину, ані - наявності в його діях такої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

3. Захист пропонує визнати за обставину, що пом`якшує відповідальність цього обвинуваченого, також його молодий вік.
Але в цьому випадку з тим, що ця обставина є такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого, погодитись неможливо.
Так, ця обставина дійсно може бути визнана такою, що пом`якшує покарання, з огляду на те, що особа в момент вчинення злочину не повною мірою усвідомлювала негативні наслідки своєї поведінки для себе та оточуючих, або - якщо вчинене є результатом пустощів.
В цьому ж випадку ОСОБА_7 вже тричі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів; звільнявся від відбуття покарання з випробуванням, відбув покарання у вигляді арешту та був звільнений з місць позбавлення волі на підставі акту амністії. Отже, про негативні наслідки подібної поведінки він був докладно проінформований.
Більше цього, ним в цьому випадку злочин був вчинений з очевидною корисливою метою, більше того - виходячи з сталих засад щодо поведінки осіб, які не узгоджуються із соціальною мораллю /зокрема - щодо заборони повідомляти належним чином про протиправну поведінку інших осіб/. Отже, в цьому випадку вчинений ним злочин не є наслідком пустощів незрілої людини, але - наслідком певного усвідомлення ним суспільства та свого місця у ньому.

4. Захист пропонує визнати за обставину, що пом`якшує покарання цього обвинуваченого, також факт відшкодування шкоди. Але оскільки жодних дій щодо відшкодування шкоди ОСОБА_7 не вчиняв, підстави для такого є відсутніми.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 або ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження не встановлені. За такого ці обставини суд вважає відсутніми.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно кожного з обвинувачених, суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 3 статті 186 цього Кодексу, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу кожного з обвинувачених та обставини, що пом`якшують покарання кожного з них.

1. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченими, суд враховує, що вчинений ними злочин є тяжким.

Суд враховує також, що вчиненому злочину притаманні усі без винятку кваліфікуючи ознаки, що охоплюються частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України.

Суд враховує також зухвалість вчиненого злочину.

Враховує суд й те, що злочин обвинуваченими був вчинений на ґрунті уявлення про те, що потерпілий, повідомивши про їх протиправні дії інших осіб, діяв невірно, отже - на ґрунті асоціального усвідомлення обвинуваченими сутності відносин у суспільстві.

Таке певною мірою підвищує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченими злочину.

Оцінюючи характер та ступінь тяжкості вчинених кожним з обвинувачених дій, суд враховує й їх ролі у вчиненні злочину, зокрема, те що під час вчинення злочину:

-ОСОБА_4 силою подавляв спротив;

-ОСОБА_7 ж лише допомагав ОСОБА_4 у застосуванні сили та заволодівав майном.

Захист пропонує при призначенні покарання врахувати позицію потерпілого.

Але ці посилання захисту в цьому випадку не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Так, характер вчиненого злочину та наполегливість обвинувачених щодо вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_9 об`єктивно призвели до того, що особи, на яких були спрямовані протиправні дії обвинувачених, зокрема - потерпілий - відчувають острах.

На наявність такого остраху у суді прямо вказувала свідок ОСОБА_14 ..

Наявності такого остраху підтверджує й поведінка потерпілого у суді, адже він дає правдиві покази, але - уривками та після неодноразових уточнень.

За такого його позиція щодо призначення покарання обвинуваченим не може вважатись цілком добровільною, а за такого - бути покладеною у підґрунтя судового рішення.

2. Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання, є одруженим, має двох неповнолітніх дітей, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Разом із цим характер вчиненого ним злочину свідчить про те, що він, будучи соціалізованим, тем не менш є носієм антисоціальної ідеології, до того ж - належних висновків для себе не робить, адже вчинив злочин майже одразу після його звільнення від відбування покарання з випробуванням, до того ж - відносно особи, відносно якої нещодавно вчинив протиправні дії, але з якою примирився.

До того ж, наразі у вчиненому злочині ОСОБА_4 не розкаюється, більше того, вважає для себе та для оточуючих цілком нормальним ведення спілкування з людиною на вільні теми в той самий час у тому самому місці, де іншій особі за його / ОСОБА_4 / вини заподіюються тілесні ушкодження та відносно якої застосовується насильство.

Таке доводить, що вчинення злочину ОСОБА_4 є наслідком свідомо обраного ним способу життя, отже - його особа становить підвищену суспільну небезпеку.

Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у їх сукупності, суд вважає, що йому слід призначити покарання у межах санкції частини 3 статті 186 Кримінального Кодексу України - у вигляді 7 років позбавлення волі.

При цьому на підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України до цього покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання з вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 січня 2018 року та за сукупністю вироків остаточно призначити цьому обвинуваченому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

3. Вивченням даних про особу ОСОБА_23 встановлено, що він постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Таке призводить до висновку про те, що характер вчиненого ним злочину до певної міри є зумовленим доступними йому умовами його проживання.

Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у їх сукупності, суд вважає, що йому слід призначити покарання у межах санкції частини 3 статті 186 Кримінального Кодексу України - у вигляді 6 років позбавлення волі.

4. Захист просив про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України.

Але наявність передбачених законом умов для такого, зокрема - наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання - під час розгляду цього кримінального провадження судом не встановлена.

Вирішення цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження був заявлений цивільний позов про відшкодування завданих йому матеріальної шкоди у загальному розмірі 20.000 грн.

Але після того потерпілий зазначив, що завдана злочином шкода йому наразі повністю відшкодована, доказів на спростування цього матеріали справи не містять.

За такого передбачені законом підстави для задоволення позову є відсутніми, отже наразі в його задоволенні слід відмовити.

Вирішення питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Оскільки цим вироком кожен з обвинувачених засуджується до покарання у вигляді позбавлення волі та це покарання кожен з них має в подальшому відбувати реально, підстави для зміни раніше обраного відносно кожного з них запобіжного заходу наразі є відсутніми.

Отже, до набрання вироком чинності обраний відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід слід залишити попереднім - тримання під вартою.

При цьому строк застосування цього запобіжного заходу обвинуваченим слід зарахувати у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів було витрачено загалом 18.839 грн. 90 коп.

Відповідно до статті 124 КПК України ці витрати слід покласти на обвинувачених в рівних частках.

Вирішення питання про долю речових доказів.

Речові докази у справі - дві рукавички, фрагменти тканини, змиви, зразки букального епітелію, як предмети, що не мають цінності, на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 КПК України слід знищити

Речові докази у справі - зимову шкіряну чоловічу куртку "Hestovrviilo", конверт стартового пакету "Lifecell", в якому знаходиться сім-картка "Київстар", чотири пластикові скреч-картки від сім-картки "Київстар" з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та одну пластикову скреч-картку від сім-картки "Lifecell" з номером НОМЕР_8 ; кредитний договір ЛК-0007689 на ім`я ОСОБА_7 від 28.01.2018 року; додаткову угоду № 5 (продовження терміну) з чеком, товарний чек № 810-0000177 від 28.01.2018 року, як предмети, що не містять слідів кримінального правопорушення, на підставі пункту 1 частини 6 статті 100 КПК України слід повернути їх власнику - ОСОБА_7 ..

Речові докази у справі - жорсткий диск "Seagate", жорсткий диск "WD", батарею для ноутбуку "Futjitsu", дві пластмасові кришки прямокутної форми, сім-картку оператора мобільного зв`язку "Водафон", сім-картку оператора мобільного зв`язку "Теле2", рекламний лист медичного центру доктора ОСОБА_24 , два значки прямокутної форми з металу жовтого кольору "СССР 50 лет" та "Загорск", підвіску з пластмаси жовтого кольору, як майно, що було предметом злочину, на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути його власнику - ОСОБА_9 ..

Речовий доказ - CD-диск - на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України слід зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України частково приєднати до цього покарання невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 січня 2018 року та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_25 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попереднім - тримання під вартою.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення - з 07 лютого 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попереднім - тримання під вартою.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення - з 07 лютого 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

Речові докази - дві рукавички, фрагменти тканини, змиви, зразки букального епітелію -знищити

Речові докази - зимову шкіряну чоловічу куртку "Hestovrviilo", конверт стартового пакету "Lifecell", в якому знаходиться сім-картка "Київстар", чотири пластикові скреч-картки від сім-картки "Київстар" з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та одну пластикову скреч-картку від сім-картки "Lifecell" з номером НОМЕР_8 ; кредитний договір ЛК-0007689 на ім`я ОСОБА_7 від 28.01.2018 року; додаткову угоду № 5 (продовження терміну) з чеком, товарний чек № 810-0000177 від 28.01.2018 року - повернути ОСОБА_7 ..

Речові докази - жорсткий диск "Seagate", жорсткий диск "WD", батарею для ноутбуку "Futjitsu", дві пластмасові кришки прямокутної форми, сім-картку оператора мобільного зв`язку "Водафон", сім-картку оператора мобільного зв`язку "Теле2", рекламний лист медичного центру доктора ОСОБА_24 , два значки прямокутної форми з металу жовтого кольору "СССР 50 лет" та "Загорск", підвіску з пластмаси жовтого кольору - повернути ОСОБА_9 ..

Речовий доказ - CD-диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 9.419 грн. 95 коп. /дев`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять грн. 95 коп./ витрат на проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 9.419 грн. 95 коп. /дев`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять грн. 95 коп./ витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 .

18.02.2019