Провадження №1-кс/369/4476/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.2018 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2018 року слідчий СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006303 від 31.10.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.10.2018 року о 05:58 год. надійшло усне повідомлення, про те, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зберігає за власним місцем проживання зброю та боєприпаси.
Відомості за даним фактом 31.10.2018 року СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0006303, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
З метою встановлення місця перебування особи причетної до вчинення вказаного злочину, а також з метою відшукування майна, яке є речовими доказами та предметами вчинення злочину, виникла необхідність у проведенні невідкладного обшуку.
31.10.2018 року слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , до постановлення ухвали слідчого судді, здійснив обшук домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки за даною адресою проживає ОСОБА_5 та ймовірно зберігає за своїм місцем проживання знаряддя злочину, так як мав місце невідкладний випадок пов`язаний із безпосереднім переслідуванням особи, котра підозрюється у вчиненні даного злочину, а також з метою відшукування майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні та предметом злочину.
У ході проведення обшуку даного домоволодіння АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: конструктивні частини до предмету схожого на зброю, з маркуванням: «CLASS-METIN-22» на затворі, та з № НОМЕР_1 на рамі.
Згідно довідки № 588 виданої КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» право власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 19.11.1977 державним нотаріусом Києво-Святошинської нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрованого за реєстровим № 2443 (зареєстровано в БТІ 17.01.1978 під реєстровим № 4111 в книзі 22).
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто речі, які є засобами або знаряддями вчинення злочину.

Так вище вказані речі могли зберегти на собі сліди злочину, оскільки зазначені речі ймовірно використовувались як знаряддя вчинення злочину. Згідно отриманої інформації, щодо його обставин, місця та часу скоєння кримінального правопорушення, слідчому потрібно провести комплекс слідчих дій.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню кримінального провадження, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно позбавити осіб можливості відчуження вилучених під час досудового розслідування речей (майна), оскільки під час досудового слідства, ще необхідно буде провести детальний огляд вище вказаних речей, а також необхідно провести судові експертизи по вище вказаним речам.

Необхідність арешту майна, в даному випадку, зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі, чи перешкоджатиме встановленню істини та всіх обставин кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 91 КПК України є обов`язком слідчого та прокурора, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, чи знищене.

Тому слідчий просив накласти арешт на вилучені 31.10.2018 в ході проведення невідкладного обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: - конструктивні частини до предмету схожого на зброю, з маркуванням: «CLASS-METIN-22» на затворі, та з № НОМЕР_1 на рамі.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, та просила задовольнити його.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародним актам.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що 31.10.2018 року постановою слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , конструктивні частини до предмету схожого на зброю, з маркуванням: «CLASS-METIN-22» на затворі, та з № НОМЕР_1 на рамі, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0006303 від 31.10.2018 року.
02.11.2018 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, надано дозвіл слідчому СВ Києво-Святошинської ВП ГУНП в Київській області лейтенанту поліції ОСОБА_4 , та/або за його дорученням в порядку ст. 40 КПК уповноваженим особам на проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , з метою подальшого використання доказів, отриманих під час невідкладного обшуку 31.10.2018 року, а саме: конструктивні частини до предмету схожого на зброю, з маркуванням: «CLASS-METIN-22» на затворі, та з № НОМЕР_1 на рамі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 та ст.167 КПК України та існує можливість використання даного майна як доказів у кримінальному провадженні, та існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до його використання, перетворення, передачі що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 31.10.2018 в ході проведення невідкладного обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: - конструктивні частини до предмету схожого на зброю, з маркуванням: «CLASS-METIN-22» на затворі, та з № НОМЕР_1 на рамі.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1