Справа 567/1050/15-к
У Х В А Л А

22.01.2019 року м.Здолбунів

Головуючий суду присяжних при Здолбунівському районному суді Рівненської області суддя ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6

ОСОБА_4 ОСОБА_7

при секретарі судових засідань ОСОБА_8

за участю перекладачів ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.357 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.357 КК України

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжено по 17 год .00 хв. 01 лютого 2019 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 вважає необхідним продовжити строк тримання обвинувачених під вартою на два місяці, посилаючись на те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, були взяті під варту з підстав запобігання можливості перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, а також можливості ухилитися від суду. Вважає, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть ухилитися від суду, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, чинити тиск на свідків та потерпілих. На думку прокурора, заявлені ризики, які існували раніше та були підставою для обрання і продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили щодо продовження строків тримання під вартою, вказавши на те, що підстави на які посилається прокурор в своєму клопотанні відсутні, не підтверджені жодним доказом, до клопотання не долучено жодних матеріалів на його обґрунтування, а тому просять суд змінити обраний щодо обвинувачених запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до вимог частини третьої статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи положення статей 177,178,183,196,197 КПК України та приймаючи до уваги ту обставину, що заявлені ризики, на думку суду, не зменшилися, а строк дії ухвали суду про тримання під вартою закінчується 01 лютого 2019 року і до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене, з метою запобігання спробам ухилитися від суду чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, що обґрунтовано можуть мати місце, враховуючи у тому числі і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, суд вважає необхідним та доцільним продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
Суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, не може бути визнано достатнім.

Що стосується зміни запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, то такий запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 197, 331, 383 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою по 17.00год. 22 березня 2019 року.

У задоволенні клопотання щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1