Провадження №1-кп/331/93/2019
ЄУН 331/649/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/331/93/2019 за фактом скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України,-
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника та зазначила, що вказані документи були отримані на підставі запиту слідчого у порядку ч.2 ст. 93 КПК України шляхом витребування їх у органа, який ними володів на той момент. Керівник органу розслідування має одночасно і повноваження слідчого, що визначено у ст. 39 КПК України. Походження оригіналів документів відображено слідчим у протоколі огляду із вказівкою, що договір та додатки до нього були вилучені під час обшуку, проведеного у рамках іншого кримінального провадження. Враховуючи наведене, вважала, що порядок їх отримання порушений не був, тому просила відмовити у задоволенні клопотання захисника
Представник потерпілого поклався у вирішенні цього питання на суд.
Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У подальшому ці документи були отримані із супровідним листом. Далі слідчий ОСОБА_9 оглянув оригінали документів та склав протокол огляду 13.12.2015 року та визнав їх речовими доказами по справі.
Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Захисник ОСОБА_5 наполягав на том , що надані прокурором документи необхідно було отримувати у порядку застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: шляхом отримання дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до речей і документів.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Крім того, статею 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведених вище норм законодаства дає підстави стверджувати, що отримання документів із матеріалів іншого кримінального провадження на підставі запиту слідчого у відповідності до ч.2 ст. 93 КПК України не суперечить процесуальним нормам, регламентуючим порядок збирання доказів. При цьому, судовий контроль слідчого судді необхідний лише у разі можливого втручання в охоронювані законом права, свободи та інтереси осіб у кримінальному провадженні, що у даному випадку не відбувалось.
Крім того, відповідно до п. 6 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений: 6) здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого. Таким чином, посилання захисника на те, що докази були отримані неуповноваженою особою спростовуються наведеними вище нормами права.
Той факт, що оригінали документів були отримані у рамках іншого кримінального провадження під час проведення слідчих дій, законність яких неможливо перевірити у даному кримінальному провадженні, не свідчить про очевидну недопустимість наданих прокурором доказів, оцінках яких буде проведена судом у нарадчій кімнаті відповідно до норм кримінального процесуального закону.
Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання захисника на те, що ці докази були отримані з показань свідка ОСОБА_6 , який у подальшому визнаний підозрюваним по справі, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження оригінали документів були отримані на запит слідчого, а не надані безпосередньо ОСОБА_6 , які до того ж були вилучені під час обшуку у рамках іншого кримінального провадження, що підтверджується протоколом огляду від 13.12.2015 року.
Таким чином, з наведеного вбачається, що під час отримання оригіналів документів (договору поставки із додатками та накладних на його виконання), істотних порушень прав і свобод людини допущено не було, тому підстав для визнання цих доказів очевидно недопустимими на сьогодні немає, при цьому додатковий аналіз усім доказам на предмет їх допустимості буде проведено судом у нарадчій кімнаті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 86, 87, 89, 93, 159, 369, 372, 376 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1