Справа № 734/308/18
1-кп/729/11/19 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 0000788 від 01.11.2017 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Козелець Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України , ч. 1 ст. 129 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Артемівка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не жонатого, не працюючого, судимого 11 лютого 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого -адвоката ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
01 листопада 2017 року, близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля під`їзду багатоповерхового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_3 з мотивів особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком по обличчю. Одразу ж після цього. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою доведення умислу направленого на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , відвели останнього до водойми «Карашня», де ОСОБА_4 з мотивів особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому декілька ударів кулаком по голові та один удар ногою по голові, а ОСОБА_3 наніс близько десяти ударів руками по обличчю та голові, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа із зміщенням, множинних синців (гематом) на обличчі в тому числі на повіках обох очей, які відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
01 листопада 2017 року, близько 18 години 15 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля водойми «Карашня» напроти будинку АДРЕСА_3 , де в ході нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 із використанням столового ножа, не маючи умислу на заподіяння смерті, ОСОБА_3 висловив останньому погрозу вбивством, супроводжуючи таку погрозу нанесенням ОСОБА_6 металевою частиною ножа поштовху невеликої сили через верхній одяг в область живота, нанесенням порізів верхнього одягу, усвідомлюючи, що висловлена ним погроза може викликати у ОСОБА_6 реальне побоювання за своє життя, в зв`язку з можливістю реалізації висловленого ним наміру. Потерпілий ОСОБА_6 погрозу вбивством зі сторони ОСОБА_3 сприймав як реальну, оскільки з урахуванням протиправних дій ОСОБА_3 , мав підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України , ч. 1 ст. 129 КК України визнав повністю , щиро розкявся . Стосовно вчинення ним кримінальних правопорушень дав показання про те , що 01 листопада 2017 року у вечірній час, він разом з батьком та ОСОБА_4 прийшли до новобудови в АДРЕСА_3 , де проводив ремонті роботи потерпілий ОСОБА_6 . З ОСОБА_6 він був знайомий раніше , оскільки разом ремонтували квартири . Враховуючи те , що ОСОБА_6 не якісно була зроблена електропроводка в квартирі , їхній роботодавець ОСОБА_8 не хотів доплачувати їм гроші за ремонт та пред`являв претензії з цього приводу . У зв`язку з цим він разом з ОСОБА_4 намагалися зателефонувати потерпілому та розібратися по цьому питанню . Враховуючи те, що потерпілий не бажав виходити на зв`язок та уникав зустрічі, вони вирішити піти до новобудови, де останній проводив ремонті роботи та поговорити з ним . Враховуючи те, що ОСОБА_6 уникав їх з ОСОБА_4 , він попросив свого батька ОСОБА_9 піти разом з ними , щоб в подальшому викликати потерпілого з квартири на вулицю. Після того , як потерпілий разом з батьком вийшли на вулицю, між ними відбулася розмова на підвищених тонах , в ході якої він з ОСОБА_4 нанесли декілька ударів , точно не пам`ятає скільки, в область обличчя ОСОБА_6 руками. Враховуючи те, що до будинку підходила дитина з жінкою чи бабусею , вони запропонували ОСОБА_6 піти до озера « Карашня «, щоб продовжити розмову . Прийшовши до водойми , між ними знову виник конфлікт , під час якого він наніс близько десяти ударів руками по обличчю та голові потерпілому ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 наносив удари руками в область обличчя і один раз вдарив по обличчю ногою . В ході сварки він дістав з кишені ніж , приставив його до живота потерпілого , та хотів тільки налякати його за неякісно зроблену роботу та за те, що він ховався та уникав з ними зустрічі. Ніяких грошей при цьому він не вимагав. Застосовувати реально ножа він не хотів , а тільки погрожував йому , що поріже і ці погрози на його думку були реальні. В результаті таких його дій , верхній одяг потерпілого був порізаний . Обвинувачений ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_9 в цей момент стояли осторонь. Враховуючи те, що у ОСОБА_6 все обличчя було у крові , він запропонував йому помити його у річці, наміру його втопити не мав. Після того, як ОСОБА_6 вмився, вони всі разом пішли до новобудови, де зустріли муніципальну варту і розбіглися. Свої дії засуджує,просить суд не призначати йому покарання пов`язане з позбавленням волі . Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, моральну шкоду визнав частково в сумі 5000 гривень . Просить пробачення у потерпілого .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю , щиро розкаявся , дав показання , які за своїм змістом відповідають показанням , які дав у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 Доповнив, що він потерпілому ножем не погрожував і гроші не вимагав , а тілесні ушкодження наносив з у зв`язку з неякісно виконаною роботою по ремонту. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, моральну шкоду визнав частково в сумі 10 000 гривень .
Крім визнання обвинуваченими ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України, ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, їх винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених в ході судового розгляду, а саме:
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав , що 01.11.2017 близько 18.00 год ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вимагали у двох в нього гроші, погрожуючи вбивством , при цьому погрожували не тільки йому, а його близьким родичам та умисно нанесли йому множинні удари руками та ногами по обличчю, голові та по тулубу. Все це вони вчиняли спільно з ОСОБА_9 . У зв`язку з цим з 01.11.2017 року по 22.11.2017 року він знаходився на лікуванні та в зв`язку з цим поніс витрати на лікування в сумі 2976, 98 грн. 00 коп. Частково обвинувачені йому відшкодували матеріальні збитки в сумі 1300 гривень, тому він просить стягнути з них в солідарному порядку 1676 грн. 98 матеріальної шкоди та моральної шкоди з кожного обвинуваченого 37 500 грн. , оскільки під час нападу та нанесенні йому множинних ударів, йому була спричинена фізична біль , яку він відчував тривалий час . Крім того він, як чоловік був вимушений терпіти побої, була принижена його людська та чоловіча гідність, тривалий час не міг спілкуватися з людьми , утратив сердечний спокій , погіршилося психічне здоров`я, став неврівноваженим, роздратованим, порушився сон, виникла депресія, порушилися звичайні життєві зв`язки, у зв`язку з неможливістю продовження активного особистого життя, зазнав глибинні і тривалі моральні переживання. Відмова обвинувачених сплатити належну суму спричиняє також додаткових моральних страждань. Крім того просить суд також кваліфікувати дії обвинувачених за ч.2 ст. 189 КК України , як вимагання грошей та призначити їм сувору міру покарання ;
Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показала ,що 01 листопада 2017 вона перебувала у себе вдома за адресою АДРЕСА_3 . разом з ОСОБА_6 , який встановлював їй двері у квартирі. Близько 18.00 год. до неї в квартиру зайшов чоловік в нетверезому стані , який запропонував ОСОБА_11 вийти . Після того , як вони вийшли з квартири , додому прибігла її дочка та з криком повідомила , що б`ють ОСОБА_12 . Через деякий час зайшла її мати , яка повідомила, що три чоловіки побили ОСОБА_12 та кудись його в крові повели. Коли вона вийшла до під`їзду будинку , то побачила багато крові. Після цього вона викликала поліцію та зателефонувала у муніципальну варту. Через деякий час вона побачила, як чоловіки вели ОСОБА_6 , а потім коли побачили муніципальну варту, почали тікати . ОСОБА_13 був ввесь у крові, йому було важко говорити, але він повідомив, що прийшов ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з якимось чоловіком з ножами, били його, потім потягли до водоймища , топили, різали. Крім того свідок додатково повідомила , що їй відомо , що напередодні обвинувачені вимагали у ОСОБА_16 гроші за те, що він робив у неї ремонт;
Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка показала, що вона 01 листопада 2017 року поверталася разом з внучкою до додому, де біля під`їзду вул. Соборності , побачила 4 підозрілих людей . Серед них вона побачила ОСОБА_18 , який робив у них ремонт у квартирі та був ввесь у крові. Побачивши це , внучка почала кричати, але ОСОБА_12 почав заспокоювати дитину і сказав, щоб вона йшла додому до мами;
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав,що 01 листопада 2017 року його попросив ОСОБА_19 та ОСОБА_4 покликати з новобудови по вул. Соборності в сел. Козелець їхнього знайомого , ОСОБА_18 , щоб поговорить, оскільки він уникав з ними зустрічі та не виходив на зв`язок . Зі слів хлопців йому було відомо, що вони разом працювали на об`єкті та проводили ремонті роботи. Враховуючи те, що ОСОБА_6 щось неякісно зробив, тому хлопцям не повністю виплатили гроші, тому він відмовлявся з ними спілкуватися. Прийшовши до квартири новобудови , де ОСОБА_6 робив ремонт, вони разом вийшли до під`їзду. Між хлопцями та ОСОБА_6 почалася сварка, яка переросла у бійку . Хто кому, куди і скільки раз наніс ударів він не бачив, так як , намагався їх розборонити. Через деякий час вони всі пішли до водойми, де хлопці продовжили сварку та бійку. Він стояв у стороні і не бачив, як відбувалася бійка і хто погрожував ножем. У нього самого ніякого ножа не було. До ОСОБА_6 він претензій ніяких не мав, тому стояв осторонь, а коли починалася бійка, він намагався розборонити. Через деякий час, вони знову всі разом пішли до новобудови звідки прийшли та по дорозі зустріли муніципальну варту і розбіглися;
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який показав, що знає ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , так як, вони працювали у нього на об`єкті, виконували ремонтні роботи. Всі фінансові справи він вів з ОСОБА_3 і за виконану роботу він повністю з ними розрахувався, сплативши 8700 . Враховуючи те, що робота виконувалася неякісно, більше справ з ними на мав. до ОСОБА_6 ніяких претензій не мав, робота ним була виконана якісно , гроші сплачені ;
Показаннями свідка ОСОБА_20 , який показав, що він працює у муніципальній варті. 01 листопада 2017 року він разом з ОСОБА_21 проводили об`їзд території селища Козелець та на телефон отримали повідомлення про побиття людини. Коли вони приїхали до новобудови по вул. Соборності, то власники квартири повідомили , що невідомі люди побили їхнього працівника , що робив у них ремонт квартири. Вони обійшли будинок , але нікого не знайшли, а біля будинку побачили тільки калюжу крові. Через деякий час , коли вони почали від`їзджати , то побачили, що якісь люди йшли через дорогу та вели чоловіка. Коли вони почали кричати на їхню адресу, вони кинули потерпілого, а самі розбіглися в різні сторони .
Показаннями свідка ОСОБА_21 , який дав аналогічні показання , показанням свідка ОСОБА_22 .
Крім визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини , їх вина у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується даними, які містяться у :
заяві потерпілого ОСОБА_6 від 02.11.2017, де він просить прийняти міри до ОСОБА_23 та ОСОБА_4 , , які 01.11.2017 спричинили йому тілесні ушкодження та погрожували фізичною розправою та протоколі прийняття усної заяви ст. слідчим ОСОБА_24 від ОСОБА_6 про вчинення відносно нього злочину жителями сел. Козелець Чернігівської області;
протоколі огляду місця події від 02.11.2017, за адресою: АДРЕСА_3 , а саме площадки виходом у під`їзд №1, в якому встановлено місце, де обвинувачені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , наносили потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження та маються сліди бурого кольору ;
висновку судово-медичної експертизи №156 від 13.12.2017, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа з зміщенням, множинних синців ( гематом) на обличчі, у тому числі на повіках обох очей. Тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих предметів по механізму удару (ударів) та могли бути спричиненими внаслідок нанесення ударів руками, ногами. Давність виникнення тілесних ушкоджень може відповідати строку 01.11.2017. Враховуючи характер та локалізацію наявних тілесних ушкоджень вони не могли бути заподіяні внаслідок одноразового падіння (як з наданням тілу прискорення так і без такого) потерпілого з положення стоячи, з висоти власного зросту, на площину з подальшим ударом об тупі предмети. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, синців на обличчі відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я;
протоколі проведення слідчого експерименту від 25.01.2018 та диску на якому міститься запис слідчого експеременту, під час якого ОСОБА_3 розповів та показав при яких обставинах він разом з обвинуваченим ОСОБА_4 у листопаді 2017 року наносив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження та сам особисто погрожував вбивством ОСОБА_6 , супроводжуючи таку погрозу нанесенням ОСОБА_6 металевою частиною ножа поштовху через верхній одяг в область живота, нанесенням порізів верхнього одягу ;
заяві ОСОБА_3 про добровільну видачу ним ножа, яким він погрожував ОСОБА_6 ;
протоколі проведення слідчого експерименту від 26.01.2018 , під час якого ОСОБА_4 розповів та показав при яких обставинах він разом ОСОБА_3 наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 в листопаді 2017 року біля новозбудованого будинку по вул. Соборності в сел. Козелець, а потім біля водойому Карашня ;
Протоколом огляду предмета від 05.12.2017 , згідно якого за участю потерпілого ОСОБА_6 була оглянута куртка чоловіча, чорного кольору На передній лівій планці в 1, 5 см від коміра мається розріз верхньої частини куртки, вертикально до защібки , розміром 12 см в довжині 7 мм по ширині біля манжету лівого і правого рукавів ;
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення є доказами, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
У судовому засіданні були встановлені деякі розбіжності у показаннях потерпілого та обвинувачених , щодо конфлікту з розподілом грошових коштів , пов`язаних з виконанням ними робіт по ремонту квартир , які не спростовують вину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та не впливають на кваліфікацію їх дій у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілого та обвинувачених є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_3 причетним до заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я та у погрозі вбивством, так як у потерпілого були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози , а також визнати ОСОБА_4 причетним до заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я.
Підстав для додаткової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3 на ст. 189 ч.2 КК України та ОСОБА_4 на ст. 129, ст.189 ч.2 КК України , як того просила представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 та потерпілий , суд не вбачає з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 339 КПК України у разі отримання відомостей про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалось і яке тісно зв`язане з первісним та їх окремий розгляд неможливий, а так само встановлення наявності підстав для застосування кримінально-правових заходів до юридичної особи, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням та/або про початок провадження щодо юридичної особи.
Від прокурора таких клопотань не надходило.
Крім того суд звертає увагу на той факт, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення , зазначеного в обвинувальному акті , лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення , якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Тому в даному випадку , суд за власною ініціативою , не має на те законних підстав додатково кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 на більш тяжкий злочин , а саме на ст. 189 ч. 2 КК України та дії обвинуваченого ОСОБА_4 на ст. 129, ст. 189 ч.2 КК України , оскільки додаткова кваліфікація погіршить становище обвинувачених.
Отже, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні надані докази, оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності та керуючись законом, приходить до висновку, що дії обвинувачених :
ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози;
ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується загальними засадами призначення покарання, враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного , обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів та відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує його покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно ніде не працює, обставини , що пом`якшують його покрання щире каяття , що виразилося в осуді своєї поведінки , шляхом визнання своєї вини та готовності нести кримінальну відповідальність , частковому відшкодуванні матеріальних збитків та намірі відшкодовувати моральну шкоду, активне сприяння розкриттю злочинів де в ході досудового розслідування та в подальшому у судовому засіданні добровільно давав правдиві послідовні покази для з`ясування всіх обставин вчинених ним злочинів , розповідав про час та місце вчинення злочинів, називав співучасників, видавав речові докази , обставини , що обтяжують його покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи досудову доповідь щодо особи обвинуваченого , згідно даних якої ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб розцінюється як середній, вчинив два злочини , які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості,враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 , щодо міри покрання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, та вважає доцільним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 129 КК України у із застосуванням приписів ст. 70 ч.1 КК України у виді арешту. Таким чином, призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_3 пов`язане з ізолюванням його від суспільства буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами та забезпечить почуття справедливості у суспільства та потерпілого.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується загальними засадами призначення покарання, враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного , обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує його покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно ніде не працює, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого , які істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, його відверте визнання вини у вчиненні злочину, щире співчуття з приводу цього та осуд своєї поведінки, часткове відшкодування завданих матеріальних збитків , що свідчить про його бажання виправити наслідки вчиненого, сімейний стан, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових злочинів, суд приймає до уваги висновок органів пробації, згідно якого виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе і не становить певну небезпеку для суспільства, а ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб розцінюється як середній, вчинив злочин , який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, приймаючи до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , щодо призначення міри покарання , суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає доцільним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в максимальному розмірі. Таким чином, призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами та забезпечить почуття справедливості у суспільства та потерпілого.
З огляду на наведені обставини, суд не вбачає на то підстав, щодо виключення обставин , які пом"якшують покарання обвинувачених - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину ,як того просила представник потерпілого , оскільки їх нявність була встановлена у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження та врахована при призначенні покарання обвинуваченим. Підстав для застосування до обвинувачених обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинувачених - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та вчинення злочину з особливою жорстокістю у суду не має.
Згідно вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2019 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавленням волі та у відповідності до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Відповідно о п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р № 7 " Про практику призначення судами кримінального покарання " - коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покрання , вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покрання, що належить відбувати реально,зстосування принципів поглинення , часткового чи повного складання призначених покарань не допускається За таких умов кожний вирок виконується самостійно.Судом встановлено що ОСОБА_4 вчинив злочин 01 листопада 2017 року , тобто до постановлення вироку Броварського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року .
Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основні покрання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
З урахуванням наведених обставин та вимог закону , при призначенні покарання суд не може застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України щодо зазначеного вироку, оскільки цим вироком ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання із випробуванням, а тому зазначений вирок підлягає самостійному виконанню.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь завдану внаслідок злочину майнову шкоду, яка полягає у придбанні лікарських засобів, витрат на таксі та інший транспорт, вартості пошкодженого одягу куртки, зламаних двох зубів, на суму 1676, 98 грн. Також потерпілий просить стягнути з кожного обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 37 500 грн.
Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди - визнали у повному обсязі, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди - визнали частково ОСОБА_25 в розмірі 5000 гривень , а ОСОБА_4 , в розмірі 10 000 гривень , вважають розмір заявлених вимог значно завищеним.
Заслухавши пояснення цивільного позивача ОСОБА_6 , його представника , цивільних відповідачів - обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заслухавши думку прокурора, суд дійшов до наступного.
Вирішуючи цивільний позов, суд відмічає, що згідно з ст. 3 Конституції України найвищою соціальною цінністю визнане, зокрема здоров`я людини. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до Глави 21 ЦК право на життя та здоров`я є особистим немайновим правом, що забезпечує природне існування фізичної особи.
У силу ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому визначено, що збитками, з-поміж іншого, є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Згідно п. 16 вказаної Постанови, при визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна.
Як встановлено судом, неправомірними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у придбанні лікарських засобів, витрат на таксі та інший транспорт, вартості пошкодженого одягу куртки, зламаних двох зубів, на загальну суму 1676,98 грн. Завданні збиткі потерпілим підтверджені, обвинуваченіи визнані .
Таким чином, враховуючи вказане, наявні підстави для задоволення цивільного позову ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинувачених в солідарному порядку завданої йому майнової шкоди.
Що стосується позовних вимог цивільного позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 37 500 гривень з кожного , суд дійшов до такого висновку.
Статтею 23 ЦК встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями обвинувачених ОСОБА_3 , який вчинив щодо потерпілого два умисних злочини , ОСОБА_4 один умисний злочин , цивільному позивачу ОСОБА_6 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у його тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження його здоров`я; у порушенні звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також обставини, при яких потерпілий отримав тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості та глибину його страждань. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягаю частковому задоволенню і вважає достатнім для компенсації моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь потерпілого /цивільного позивача 25 000 гривень, а з обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_4 на користь потерпілого /цивільного позивача 20 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не обирати. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 вираховувати з моменту його фактичного затримання.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Зняти арешт накладений на столовий ніж, що належить ОСОБА_3 .
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 ( двох ) місяців арешту;
за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 5 ( п`яти ) місяців арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 ( п`яти ) місяців арешту.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати. Строк відбування покарання вираховувати з моменту його фактичного затримання.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 ( одна тисяча сімсот ) гривень .
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2019 року,яким ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавленням волі та у відповідності до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1676, 98 грн..
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 25 000 гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.
Речові докази: чоловічі зимову куртку залишити у користуванні потерпілого, ніж столовий знищити .
Зняти арешт накладений на столовий ніж, що належить ОСОБА_3 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.
Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1