КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Російській Федерації, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 18 травня 2019 року, з визначенням застави у розмірі 384 200 гривень.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що є всі обґрунтовані підстави для продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 і застосування, на думку слідчого судді, більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить хвалу слідчого судді скасувати в частині визначеного розміру застави та постановити нову, якою підозрюваному ОСОБА_6 визначити заставу у розмірі 28 208 (двадцяти восьми тисяч двохсот восьми) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 54 187 568,00 гривень. Врешті ухвалу залишити без змін.

Як зазначає в апеляційній скарзі прокурор, висновок суду щодо визначення розміру застави у вигляді 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Не оспорюючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України, прокурор зазначає, що слідчим суддею належним чином не враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого позбавлення волі від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна або без такої, визначення застави у такому незначному розмірі для підозрюваного унеможливить запобігання існуючим у вказаному випадку ризикам, передбаченими ст.177 КПК України.
Прокурор звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 у судові засідання призначені на 16.01.2019, 05.02.2019, 12.02.2019 та 18.02.2019 на неодноразові виклики слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не з`являвся, а надані ним документи про наявність поважних причин неявки спростовані під час досудового розслідування стороною обвинувачення та розцінено, як переховування від органу досудового розслідування та суду. Факт переховування підозрюваного підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження у сукупності, а також, матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, матеріалами виконання ухвали слідчого судді від 05.02.2019 про привід підозрюваного, а саме, рапортом оперуповноваженого УЗЕ у місті Києві ДЗЕ НП України ОСОБА_9 , протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . У зв`язку із встановленими обставинами під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, 29.01.2019 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Прокурор стверджує, що застава у визначеному слідчим суддею розмірі, не може в достатній мірі гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апелянт вважає, достатнім розміром для забезпечення підозрюваним ОСОБА_6 виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечать належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, може бути застава, визначена у розмірі 28 208 (двадцяти восьми тисяч двохсот восьми) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 54 187 568,00 гривень, що є розміром, який дорівнює сумі шкоди, заподіяної ТОВ «ФК «АРС-Капітал» діями підозрюваного ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0011149 від 19 грудня 2017 року за підозрою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування 20 грудня 2018 року ОСОБА_12 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні та розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах та ч. 5 ст. 191 КК України, а саме заволодінні та розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 384 200 гривень. На підставі п. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави покладено наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- не залишати межі м. Одеси та Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до органів міграційної служби свій паспорт для виїзду за межі України, інші документи, що дають право на в`їзд в Україну та виїзд з України.
Строк дії ухвали слідчим суддею визначено до 19 березня 2019 року.
Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 20 березня 2019 року , однак досудове розслідування не можливо закінчити у строк визначений п.2 ч.1 ст.219 КПК України.
З урахуванням особливої складності даного кримінального провадження, постановою першого заступника прокурора міста Києва від 13 березня 2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців тобто до 20 травня 2019 року.
13 березня 2019 року прокурор прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмір 384 200 гривень
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 18 травня 2019 року, з визначенням застави у розмірі 384 200 гривень.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_6 , в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Крім того, питання обґрунтованості підозри в апеляційній скарзі прокурора не ставиться.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не зменшилися та дають підстави для продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Продовжуючи застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі розмірі 384 200 гривень , про який просив прокурор в клопотанні.

Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (Георгієв проти Болгарії п. п. 30, 31). А також повинні враховуватися кошти обвинуваченого (Хрістова проти Болгарії).
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Доводи прокурора, за змістом апеляційної скарги, про те, що застава у визначеному слідчим суддею розмірі не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими. Крім того, у клопотанні прокурора ставилось питання про визначення застави саме у такому розмірі, як визначив слідчий суддя.
Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування в частині визначення розміру застави, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 18 травня 2019 року, з визначенням застави у розмірі 384 200 гривень залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2242/2019
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1