ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 243/6671/17-к
провадження №51-2908км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ТОВ НВО «Синтоп» ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000575,
за касаційною скаргою адвоката товариства з обмеженою відповідальністю «Наукове-виробниче об`єднання (далі ТОВ НВО) «Синтоп» ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ухвалою від 27 липня 2017 року задовольнив клопотання слідчого прокуратури Донецької області та надав дозвіл посадовим особам державної установи «Донецький лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на проведення комплексної позапланової перевірки ТОВ НВО «Синтоп» з питань відповідності продукції, що виготовляється товариством, установленим чинним законодавством критеріям, контролю за дотриманням санітарних вимог, правил та заходів при виготовленні, переробці, зберіганні, транспортуванні та реалізації виготовленої продукції.

Апеляційний суд Донецької області ухвалоювід 30 серпня 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ НВО «Синтоп» адвоката ОСОБА_6 на вказану ухвалу слідчого судді на тих підставах, що зазначене судове рішення згідно з вимогами кримінального процесуального закону апеляційному оскарженню не підлягає.
Вимоги заяви і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ТОВ НВО «Синтоп» адвокат ОСОБА_6 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що ухвалу слідчого судді постановлено з порушенням вимог Конституції України та ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), вона не відповідає висновку щодо застосування норм права, а саме пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, викладеному в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17. Вважає, що прийняття слідчим суддею таких рішень, як оскаржувана в апеляційному порядку ухвала про надання дозволу на проведення комплексної позапланової перевірки підприємства з питань відповідності продукції, що ним виготовляється, встановленим чинним законодавством критеріям, не передбачено кримінальним процесуальним законом, а тому вона підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Позиції учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні адвокат ТОВ НВО «Синтоп» та прокурор підтримали касаційну скаргу.

Мотиви Суду
При перевірці матеріалів провадження Суд встановив, що доводи представника ТОВ НВО «Синтоп» адвоката ОСОБА_6 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є небезпідставними.
Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених випадках на касаційне оскарження судового рішення є однією із основних засад судочинства, воногарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини й має бути реалізовано, за винятком установленої законом заборони на таке оскарження.
У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Однією із таких засад відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, а згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначеної норми дає підстави зробити висновок про те, що ухвалу слідчого судді може бути оскаржено в апеляційному порядку лише тоді, коли в КПК є норма, якою це дозволено. Оскільки надання дозволу для проведення комплексної позапланової перевірки підприємства з питань відповідності продукції, що виготовляється, встановленим чинним законодавством критеріям не передбачено КПК, то чинним кримінальним процесуальним кодексом не встановлено ні дозволу, ні заборони щодо апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення такої ревізії.
Отже, суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, залишив поза увагою те, що положення ч. 4 ст. 399 КПК стосуються процедури відкриття апеляційного провадження чи відмови у відкритті апеляційного провадження за скаргами на такі ухвали слідчого судді, які прямо визначено в ст. 309 КПК.
Оскільки слідчий суддя ухвалив рішення про надання дозволу на проведення процесуальної дії, яку не передбачено кримінальним процесуальним законом, а ст. 309 КПК не закріплює можливості оскарження такого рішення, то суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження повинен був виходити із загальних засад кримінального провадження.

Така позиція колегії суддів узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України (провадження №142кс(15)17), Великої Палати Верховного Суду (провадження №13-16сво18, №13-19кс18), викладеними в постановах від 12 жовтня 2017 року та від 23 травня 2018 року, відповідно до яких в разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 Конституційний Суд вказав, що із конституційних принципів рівності та справедливості випливає вимога визначеності, ясності й недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).
У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and others v. the United Kingdom) від 23 вересня 1998 року (п.54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».
У своїх інших рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п.31 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), у п.109 у справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п.53 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п.19 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine).

Таким чином, є підстави для висновку про те, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 7, 24, 393, 395, 399 КПК щодо права на апеляційне оскарження судового рішення, тобто допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч. 1 ст. 412 КПК), що відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування судового рішення у касаційному порядку.

З огляду на наведене касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати наведене, розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 369, 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, п. 15 Перехідних положень цього Кодексу, пунктами 4, 6 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу адвоката ТОВ НВО «Синтоп» ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ТОВ НВО «Синтоп» на ухвалу слідчого судді Донецької області від 27 липня 2017 року скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3