Провадження № 11-кп/4820/201/19
Справа № 676/7088/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2019 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0002217 від 11 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України за апеляційними скаргами прокурора Хмельницької області та захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, раніше судимого:
- 01.10.2015 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2-х місяців арешту,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 850 грн. штрафу;
за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1700 грн. штрафу;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді шести місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_8 призначено покарання у виді шести місяців арешту.

Визнано невинуватим та виправдано ОСОБА_8 за епізодом від 25 вересня 2017 року про викрадення банківської картки за ч. 1 ст. 357 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 11804 грн. 05 коп. матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 3000 грн. моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

В решті позовних вимог відмовлено.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 24 вересня 2017 року о 12-й год. 15 хв. в м. Кам`янці-Подільському на першому поверсі Кам`янець-Подільської міської поліклініки № 1 по вул. Огієнка, 20, умисно, повторно, з корисливою метою, таємно викрав з сумки знайомої ОСОБА_11 банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу.

Продовжуючи злочинні наміри, того ж дня, о 12-й год. 17 хв. ОСОБА_8 біля Кам`янець-Подільської міської поліклініки № 1 по вул. Огієнка, 20 м. Кам`янці - Подільскому, підійшов до банкомату № САНМ7073 та за допомогою викраденої картки та пін-коду зняв з рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 200 грн., таким чином повторно, умисно таємно викрав гроші потерпілої ОСОБА_10 , чим завдав їй матеріальні збитки на суму 200 грн., після чого вказану викрадену банківську картку з пін-кодом поклав в гаманець та сумку, що належить ОСОБА_11

25 вересня 2017 року о 7-й год. 32 хв. ОСОБА_8 , в м. Кам`янці-Подільському на першому поверсі Кам`янець-Подільської міської поліклініки № 1 по вул. Огієнка, 20, скориставшись тим, що його дівчина ОСОБА_11 передала йому банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 та пін-код до неї, для купівлі медичних препаратів, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно повторно викрав 300 грн. ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи злочинну діяльність, 26 вересня 2017 року о 8-й год. ОСОБА_8 в м. Кам`янці-Подільському в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди його запросила ОСОБА_11 , умисно повторно, таємно з корисливих мотивів, з метою подальшого зняття готівки, усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, викрав платіжну карту «ПриватБанку» № НОМЕР_1 та під приводом зустрічі з товаришами покинув приміщення квартири.

Далі, того ж дня в період часу з 8 год. 28-35 хв. ОСОБА_8 , навпроти відділення ПрАТ КБ «ПриватБанк» в м. Кам`янці-Подільському по вул. Огієнка, 41, підійшов до банкомату № САНМ0715 та за допомогою викраденої картки умисно, повторно, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_10 гроші, в сумі 2900 грн.

Продовжуючи викрадення коштів, у аналогічний спосіб, того ж дня, о 8 год. 54 хв. ОСОБА_8 на автовокзалі в м. Кам`янці-Подільському по вул. Князів Коріатовичів, 19, підійшов до банкомату № САНМ4047 та за допомогою викраденої картки умисно, повторно, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_10 гроші, в сумі 9000 грн.

Крім того, в останній декаді вересня 2017 року в обідню пору доби ОСОБА_8 в м. Кам`янці-Подільському в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди запросила ОСОБА_11 , умисно, повторно, з корисливою метою, обманув потерпілу ОСОБА_12 , повідомивши їй, що зможе русифікувати і відремонтувати її мобільний телефон заволодів мобільним телефоном марки «LG» моделі «Е455» ІМЕІ : НОМЕР_2 білого кольору, вартістю 1000 грн., який отримав від потерпілої та в подальшому відразу поніс на центральний ринок м. Кам`янець-Подільського та продав за 200 грн. у кіоску № 35 ОСОБА_13 , таким чином, шляхом обману спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Непогоджуючись із вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

При призначенні покарання судом не було враховано загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, тяжкості вчинених ним злочинів, особу винуватого та інші важливі обставини справи.

Суд не врахував спрямованість вчинених ОСОБА_8 злочинів проти власності, яке відповідно до ч. 4 ст. 41 охороняється Конституцією України, а отже є непорушним.

Також, поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, має 1 непогашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив 7 епізодів, в тому числі умисних корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, що характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів.

Окрім того, суд не взяв до уваги того, що ОСОБА_8 є особою працездатного віку, офіційно непрацевлаштований, а отже немає постійного джерела доходів, шкоду не відшкодував, у зв`язку із чим необґрунтовано призначено за ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу.

У своїй апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вирок в частині визнання ОСОБА_8 винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України скасувати у зв`язку із недоведенням, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Вважає, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Всупереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України прокурором не було подано клопотання про проведення експертизи щодо визначення матеріальної шкоди ОСОБА_12 , що вказує на її недійсність.

Також, вирок є таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом не було взято до уваги покази потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила, що мобільний телефон марки «LG», який був добровільно переданий ОСОБА_8 для розблокування її подругою ОСОБА_15 , був крадений та насправді остання отримала його від її батька. Окрім того, в судовому рішенні та в матеріалах досудового розслідування відсутнє джерело його походження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду про зміст оскаржуваного судового рішення з коротким викладом вимог апеляційної скарги, думку прокурора, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, кожен свої зокрема, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, надавши йому останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає відхиленню, а прокурора ? частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданих апеляційних скарг, зокрема, прокурора щодо м`якості призначення покарання, а захисника щодо доведеності вини ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, про необхідність скасування вироку в частині визнання ОСОБА_8 винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку із недоведенням того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, то такі колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Як правильно встановлено судом першої інстанції за обставин, зазначених вище, ОСОБА_8 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно.
У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 фактично визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та пояснив, що у вересні 2017 року в гостях ОСОБА_14 , скориставшись тим, що її подруга потерпіла ОСОБА_16 попросила розблокувати її мобільний телефон, пообіцяв, що його товариш відремонтує телефон і в такий спосіб забрав його, а пізніше продав за 200 грн.

Незалежно від цього, його винуватість у вчиненні шахрайства щодо потерпілої також доводиться і іншими належними та допустимими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Так, потерпіла ОСОБА_16 у судовому засіданні суду першої інстанції суду розповіла, що у серпні-вересні 2017 року, будучи в гостях в подруги ОСОБА_14 , передала ОСОБА_8 мобільний телефон марки «LG», оскільки обвинувачений переконав її, що його товариш може русифікувати цей телефон. Телефон був справний, проте, на ньому була тільки грецька мова. Взявши вказаний мобільний телефон марки «LG», ОСОБА_8 так і не повернув його. Вона неодноразово телефонувала обвинуваченому ОСОБА_8 , запитувала за телефон, на що останній придумував різні причини, а потім повідомив, що мобільний втопили.

Також, свідок ОСОБА_14 підтвердила, що в серпні-вересні 2017 року ОСОБА_16 повідомила їй, що татові продали крадений телефон та його потрібно розблокувати, оскільки на ньому пароль. Після цього, ОСОБА_16 надала телефон ОСОБА_8 для його розблокування, однак останній його не повернув.

Такі їх покази узгоджуються з іншими об`єктивними доказами, дослідженими місцевим судом. Зокрема, даними:

- протоколу заяви про злочин, у якій ОСОБА_16 повідомила про обставини злочину вчиненого щодо неї (Т.1, а.п.72);

- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.12.2017 року з фототаблицею до нього, згідно яких свідок ОСОБА_13 прямо вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка продала йому мобільний телефон марки «LG», моделі «Е 455» білого кольору в кінці вересня 2017 року на центральному ринку в кіоску № 35 (а.с.83-85);

- довідки про вартість мобільного телефону марки «LG» моделі «Е 455», відповідно до яких станом на вересень 2017 року така становить 1000 грн. (Т.1, а.п.88).

З урахуванням вказаного, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що вищевказана довідка про вартість телефону не може братись судом до уваги, оскільки така повинна була бути визначена на підставі висновку товарознавчої експертизи, клопотання про проведення якої прокурором всупереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України заявлене не було, апеляційним судом до уваги не беруться, зважаючи на наступне. Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороні захисту були відкриті матеріали провадження в установленому законом порядку. Натомість, своїм правом, враховуючи змагальність процесу, про призначення товарознавчої експертизи, сторона захисту не скористалась ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи. При цьому, у судовому засіданні суду першої інстанції проти вищевказаної вартості телефону не заперечувала. Отже, визнавала обставину його вартості у розмірі 1000 грн.

Разом з тим, аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає їх такими, які заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України).

Покарання, призначене ОСОБА_8 у виді арешту строком 6 місяців, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів і його особі через м`якість.

Місцевим судом не в повній мірі враховано: спрямованість вчинених ОСОБА_8 злочинів проти власності, яке відповідно до ч. 4 ст. 41 охороняється Конституцією України, а отже ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності на майно, оскільки таке є непорушним; ступінь тяжкості злочинів, які відносяться за класифікацією кримінального закону до невеликої та середньої тяжкості злочинів, мотиви, яким керувався останній нажива та користь.

Також, не надано оцінки тому, що ОСОБА_8 , який є працездатного віку, офіційно не працевлаштований, а отже немає постійного джерела доходів.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро не покаявся, адже він впродовж одного року з часу вчинення злочинів не відшкодував спричинених збитків, раніше судимий за грабіж, що утворює кваліфікуючу ознаку для корисливих злочинів. Звільнившись по відбуттю строку покарання у січні 2016 року, вже у вересні 2017 року вчинив нові умисні корисливі злочини.

Зазначене підтверджує те, що не було досягнуто мети покарання, яке призначено обвинуваченому за попереднім вироком суду та яке він відбув, а саме: його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Вказане свідчить про злочинну спрямованість ОСОБА_8 , характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів, яка не бажає ставати на шлях виправлення.

Отже, за даних обставин, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром воно є явно несправедливим через м`якість, з ухваленням нового вироку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним те, що ОСОБА_8 24 вересня 2017 року о 12-й год. 15 хв. в м. Кам`янці-Подільському на першому поверсі Кам`янець-Подільської міської поліклініки № 1 по вул. Огієнка, 20, умисно, повторно, з корисливою метою, таємно викрав з сумки знайомої ОСОБА_11 банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 яка належала ОСОБА_10 , усвідомлюючи що банківська картка є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу.

Продовжуючи злочинні наміри, того ж дня, о 12-й год. 17 хв. ОСОБА_8 біля Кам`янець-Подільської міської поліклініки № 1 по вул. Огієнка, 20 м. Кам`янці - Подільському, підійшов до банкомату № САНМ7073 та за допомогою викраденої картки та пін-коду зняв з рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 200 грн., таким чином повторно, умисно таємно викрав гроші потерпілої ОСОБА_10 , чим завдав їй матеріальні збитки на суму 200 грн., після чого вказану викрадену банківську картку з пін-кодом поклав в гаманець та сумку, що належить ОСОБА_11

25 вересня 2017 року о 7-й год. 32 хв. ОСОБА_8 , в м. Кам`янці - Подільському на першому поверсі Кам`янець-Подільської міської поліклініки № 1 по вул. Огієнка, 20, скориставшись тим, що його дівчина ОСОБА_11 передала йому банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 та пін-код до неї, для купівлі медичних препаратів, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно повторно викрав 300 грн. ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи злочинну діяльність, 26 вересня 2017 року о 8-й год. ОСОБА_8 в м. Кам`янці - Подільському в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди його запросила ОСОБА_11 , умисно повторно, таємно з корисливих мотивів, з метою подальшого зняття готівки, усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, викрав платіжну карту «ПриватБанку» № НОМЕР_1 та під приводом зустрічі з товаришами покинув приміщення квартири.

Далі, того ж дня в період часу з 8 год. 28-35 хв. ОСОБА_8 , навпроти відділення ПрАТ КБ «ПриватБанк» в м. Кам`янці-Подільському по вул. Огієнка, 41, підійшов до банкомату № САНМ0715 та за допомогою викраденої картки умисно, повторно, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_10 гроші в сумі 2900 грн.

Продовжуючи викрадення коштів, у аналогічний спосіб, того ж дня, о 8 год. 54 хв. ОСОБА_8 на автовокзалі в м. Кам`янці-Подільському по вул. Князів Коріатовичів, 19, підійшов до банкомату № САНМ4047 та за допомогою викраденої картки умисно, повторно, таємно викрав з карткового рахунку № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_10 гроші в сумі 9000 грн.

Крім того, в останній декаді вересня 2017 року в обідню пору доби ОСОБА_8 в м. Кам`янці-Подільському в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди запросила ОСОБА_11 , умисно, повторно, з корисливою метою, обманув потерпілу ОСОБА_12 , повідомивши їй, що зможе русифікувати і відремонтувати її мобільний телефон заволодів мобільним телефоном марки «LG» моделі «Е455» ІМЕІ : НОМЕР_2 білого кольору вартістю 1000 грн., який отримав від потерпілої та в подальшому відразу поніс на центральний ринок м. Кам`янець-Подільського та продав за 200 грн. у кіоску № 35 ОСОБА_13 , таким чином, шляхом обману спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 357 КК України, як умисне викрадення офіційного документу, вчинене із корисливих мотивів; за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Згідно даних досудової доповіді, ОСОБА_8 знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки немає постійного місця роботи, живе за рахунок тимчасових заробітків. Часто грає в азартні ігри. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно з ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, який посягає на одне із найцінніших соціальних благ людини право власності, особу винного, який належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, звільнившись з місць позбавлення волі, вчинив нові злочини, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише шляхом призначення останньому покарання у виді обмеження волі.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 відхилити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4