Дата документу 04.04.2019 Справа № 331/5972/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/653/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/5972/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.190 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000014 від 31.01.2018 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, 31 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із Запорізької місцевої прокуратури № 1 надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 звернулись до суду з клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, а саме п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання суд, встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зазначив наступне.

Обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, оскільки правова кваліфікація інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення не відповідає викладеному в обвинувальному акті формулюванню обвинувачення, ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відсутні, а тому обвинувачення є неконкретним, викликає сумніви і, як наслідок, істотно впливає на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.

За таких обставин, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Апелянт вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 складено з додержанням усіх вимог ст. 291 КПК України. Зміст обвинувального акта та формулювання обвинувачення, зокрема, виключає будь-які сумніви щодо статусу особи, яка отримала обвинувальний акт. В обвинувальному акті сформульовано обвинувачення з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення в тому виді, як їх встановило обвинувачення. Формулювання обвинувачення є конкретним, в ньому зазначено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, які мають значення для справи. Із матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт, який був складений у відношенні ОСОБА_7 та направлений до суду першої інстанції для розгляду, складається з викладення з наведенням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , з правовою кваліфікацією цього кримінального правопорушення, а далі, ці обставини викладені як формулювання обвинувачення. Вважає, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції фактично вдався до аналізу і оцінки доказів у провадженні, проте, на даній стадії процесу суд першої інстанції не має права встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду. Мотивуючи своє рішення, суд фактично перейшов до судового розгляду, чим вийшов за межі своїх повноважень, які передбачені у підготовчому судовому засіданні. Окрім того, щоб надати оцінку правильності сформульованого обвинувачення, необхідно повністю дослідити докази, що можливо тільки при проведенні судового розгляду.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, з підстав того, що з точки зору суду, з нього не вбачається, що слідчий виклав фактичні обставини кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення є неконкретним, є безпідставними.

Суду при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта з підстав невідповідності обвинувального акта положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як було зазначено апелянтом, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченої, та місце її проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні, викладено чітко і конкретно для його повного розуміння, що спростовує висновок суду про неконкретність обвинувачення.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Фактично ж підставою для повернення обвинувального акта послугувало те, що обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, оскільки правова кваліфікація інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення не відповідає викладеному в обвинувальному акті формулюванню обвинувачення, ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відсутні, а тому обвинувачення є неконкретним, викликає сумніви і, як наслідок, істотно впливає на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.

Однак, суд першої інстанції вдався до аналізу обставин, які підлягають з`ясуванню лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті, а повертаючи обвинувальний акт прокурору вказав підставу, для такого повернення, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом, що є неприпустимим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про оцінку доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, під час якого, у разі встановлення обставин, які тягнуть за собою явну недопустимість доказів, районний суд вправі прийняти судове рішення у відповідності до норм кримінального процесуального закону.

З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо неї в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинне доводитися стороною обвинувачення.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбачених ст. 291 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000014 від 31.01.2018 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4