Провадження 11-кп/824/1052/2018 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року,-

в с т а н о в и л а:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженої ОСОБА_8 про зарахування у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України у редакції закону від 26.11.2015 за періоди: з 22.03.2017 по 11.05.2017, з 19.06.2017 по 03.07.2017, з 18.09.2017 по 04.10.2017, з 27.01.2018 по 08.02.2018, а також з 08.02.2018 до моменту ухвалення рішення по даному клопотанню.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року клопотання засудженої повернуто. В обґрунтування мотивів прийнятого рішення, суддя місцевого суду указав на те, що клопотання засудженої не підлягало розгляду у Шевченківському районному суді, оскільки засуджена тимчасово перебуває у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та рахується за Верховним Судом.
В апеляційній скарзі засудженої указано на незаконність ухвали суду. В обґрунтування доводів поданої скарги указала на те, що відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.537 та п.1 ч.2 ст.539 КПК України, Шевченківський районний суд м. Києва був зобов`язаний розглянути її клопотання у зв`язку із тим, що остання утримувалася у Київському слідчому ізоляторі, тобто в межах територіальної юрисдикції цього суду. Окрім цього вважала, що у випадку порушення територіальної підсудності, суддя місцевого суду повинний був передати її клопотання до належного суду. Також апелянт звернула увагу на відсутність правових підстав для повергнення клопотань, поданих у порядку ст.539 КПК України. Просила ухвалу суду першої інстанціїскасувати та зобов`язати суд першої інстанції вирішити питання територіальної підсудності її клопотання у порядку, передбаченому ст.34 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу засудженої вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу судді без зміни;
вивчивши матеріали клопотання та приєднанні до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга засудженої не підлягає до задоволення з огляду на таке.
За змістом положень статей 537, 539 КПК України, в частині віднесеній вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, питання, пов`язані із відбуванням покарання або виконанням вироку, вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується такий вирок або відбувається покарання. Між тим, всякого роду питання пов`язані із необхідністю втручання у вирок, слід вирішувати судом, який ухвалив вирок.
Колегія суддів звертає увагу на те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відноситься до питань, які суд вирішує при ухваленні обвинувального вироку, зокрема призначаючи покарання. Вирішення такого питання на стадії виконання вироку, по суті є втручанням у призначене покарання, яке повинно вирішуватись тим судом, який ухвалив відповідний вирок.
Зважаючи на викладене, питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, має вирішуватися судом, який ухвалив вирок.
Як убачається із матеріалів клопотання, засуджена ОСОБА_8 утримується у ДУ «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку із касаційним переглядом рішення суду за яким вона відбуває покарання.
З огляду на положення, ч.2 ст.11, ч.3 ст.18 КВК України, ДУ «Київський слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання для засудженої ОСОБА_8 , а Шевченківський районний суд м. Києва відповідно не є місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок або відбувається покарання.
Із урахуванням викладеного, висновки судді місцевого суду про те, що ОСОБА_8 звернулася до неналежного суду ґрунтуються на вимогах закону.
Щодо доводів засудженої в частині необхідності направлення її клопотання до місцевого суду, зобов`язавши його вирішити питання про направлення клопотання до належного суду, колегія суддів вважає їх такими, які не ґрунтуються на вимогах закону. Так, за змістом положень статей 537, 539 КПК України, ініціатива звернення до суду із питаннями, які вирішуються під час виконання вироків, належить саме особі, безпосередньо інтересів якої воно стосується.
Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року про повернення клопотання засудженої ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення залишити без зміни.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4