ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/39/19 Справа № 206/42/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

11 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000392 від 25 лютого 2015 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання призначене ОСОБА_5 за цим вироком та вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2017 року за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вирішено виконувати самостійно.
Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини покарання за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2013, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки та за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2013, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт, і визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71, з урахуванням вимог ст.7 2 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Самарського районного суду від 27 лютого 2013 та за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2013, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2019 року обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено у розшук.
28 лютого 2019 року на виконання цієї ухвали Самарським відділенням поліції ДВП Головного управління Національної поліції надано суду відомості про те, що ОСОБА_5 виїхав до м. Львова з подальшим наміром виїзду до Польщі.
У судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу до Дніпровського апеляційного суду, яке підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 139 КПК України, якщо обвинувачений, який був у встановлений цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.
Згідно з ч. 1 ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Відповідно до ч. 3 ст. 187 КК України, у разі неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, слідчий суддя, суд має право постановити ухвалу про привід підозрюваного, обвинуваченого, якщо він не з`явився для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою, або ухвалу про дозвіл на його затримання з метою приводу, якщо ухвала про привід не була виконана.
З огляду на викладені обставини, зважаючи на те, що ОСОБА_5 ухиляється від суду та ухвали про його привід залишаються без виконання, колегія суддів вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведені обставини неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та його злісне ухилення від розгляду провадження, що є підставою для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 335, 405 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст. 185 України задовольнити.
Надати дозвіл на затримання з метою приводу у судове засідання Дніпровського апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали суду доручити начальнику Самарського відділення поліції ДВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали Дніпровського апеляційного суду покласти на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1.
Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу обвинуваченого до суду.
Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4