Справа № 675/2842/18
Провадження № 1-кп/675/187/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2018 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000316 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокурське, Широківського району, Дніпроперовської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, базовою середньою освітою, студента ІІІ курсу Грицівського ВПУ № 38, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 26 серпня 2018 року, близько 17 год. перебуваючи біля автомобіля марки «Citroen» моделі «Jumper», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , та який знаходився на березі ставка в с. Влашанівка Ізяславського району, помітив на передній панелі автомобіля мобільний телефон, залишений без нагляду, після чого у нього виник умисел на його викрадення.

З цією метою, ОСОБА_5 керуючись корисливим мотивом, направленим на викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, керуючись корисливим мотивом, діючи таємно, підійшов до вказаного автомобіля, де через частково відчинене скло у передніх пасажирських дверцятах, за допомогою дерев`яного рогача, виламаного неподалік, викрав із салону автомобіля мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A720FZDDSEK», ІМЕІ: НОМЕР_2 , кольору «Gold Sand», вартістю 4589 грн. 70 коп., в якому знаходився флеш-накопичувач «micro SDXC class 10 Samsung EVO Plus UHS4» (MB-MC 128DA/RU) об`ємом пам`яті 128 Гбайт, вартістю 800 грн. та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 20 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 20 грн., які належать ОСОБА_4 , поклавши його до кишені власних штанів. Після вчинення злочину, ОСОБА_5 розпорядився даним телефоном на власний розсуд, а саме, відніс його до місця свого проживання.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 5429,70 грн.

20 жовтня 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Під час підготовчого судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення, укладеною з обвинуваченим ОСОБА_5 , просив суд її затвердити та пояснив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним і він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення з потерпілим і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладених між потерпілим та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000316, дії обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України. Дане діяння відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 в повній мірі розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна потерпілого ОСОБА_4 , мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, однак за місцем навчання характеризується негативно.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджена сторонами угода про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не пред`явлено.
Процесуальні витрати, що складаються з витрат за проведення експертизи, в сумі 572 грн. згідно ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 20 жовтня 2018 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмір п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 572 грн. у відшкодування вартості проведеної експертизи.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A7», ІМЕІ: НОМЕР_2 , кольору «Gold Sand»; флеш-накопичувач «micro SDXC class 10 Samsung EVO Plus UHS4» (MB-MC 128DA/RU) об`ємом пам`яті 128 Гбайт; сім-карту мобільного оператора ПрАТ «Київстар» - залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 ; паперовий короб від мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A7», ІМЕІ: НОМЕР_2 , та документи про придбання вказаного мобільного телефону повернути власнику ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1