Номер провадження: 11-сс/813/303/19
Номер справи місцевого суду: 500/596/19 1-кс/500/275/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження за заявою (скаргою) ОСОБА_7 про задоволення вимог щодо закриття кримінального провадження (№ЄДРД в ухвалі не зазначений, оскільки нерозбірливо вказаний в заяві, дата відкриття не вказана в заяві) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України.

14 лютого 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_7 . При цьому у вступній частині апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначив, що оскаржує ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2019 року про відвід слідчого та закриття кримінального провадження, а у прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_7 просив скасувати зовсім інше судове рішення, а саме ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

В судове засідання призначене на 12 год. 30 хв. 25 лютого 2019 року ОСОБА_7 та прокурор не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином засобами телефонного зв`язку.

Апеляційний розгляд скарги ОСОБА_7 був відкладений на 15:00 годину 28 лютого 2019 року та задоволено його клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області.

Разом з тим, 28 лютого 2019 року, провести судове засідання в режимі відеоконференції з технічних причин виявилось неможливим, в зв`язку з чим апеляційний суд зобов`язав ОСОБА_7 та прокурора особисто прибути в наступне судове засідання призначене на 15 год. 30 хв. 05 березня 2019 року.

Крім того, ухвалою судді-доповідача від 28 лютого 2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_7 та через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, ОСОБА_7 , в порядку ст.49 КПК України, був призначений безоплатний захисник для представництва та захисту його інтересів.

В наступне судове засідання призначене на 05 березня 2019 року з`явися захисник ОСОБА_7 за дорученням про надання безоплатної вторинної допомоги адвокат ОСОБА_6 .

Сам ОСОБА_7 та прокурор втретє в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.4 ст.405 КПК України, враховуючи обмежені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, апеляційний суд визнав за можливе провести судове засідання без участі ОСОБА_7 та прокурора, оскільки вони тричі без поважних причин не з`являлися до апеляційного суду.

При цьому в своїх чисельних клопотаннях ОСОБА_7 просив забезпечити здійснення прямої відео трансляції всіх відкритих судових засідань по даному провадженні на сайті Судова влада України.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що виконання таких дій судом апеляційної інстанції не передбачено чинним КПК України.

При цьому, апеляційний суд здійснив всі можливі заходи для організації та проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка не змогла відбутися з технічних причин і ОСОБА_7 неодноразово було запропоновано особисто з`явитися до апеляційного суду для участі в судовому засіданні.

Частиною 1 ст.336 КПК України передбачено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі:

1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;

2) необхідності забезпечення безпеки осіб;

3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого;

4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження;

5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як відзначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд наголошує, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відео конференції, навіть у разі наявності відповідного клопотання учасника процесу.

До того ж апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що такий спосіб участі сторони в судовому засіданні має винятковий характер, оскільки повинні існувати об`єктивні причини, котрі ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Та обставина, що ОСОБА_7 проживає у м.Ізмаіл не може бути беззаперечною підставою для розгляду його апеляційної скарги виключно в режимі відеоконференції, оскільки апелянтом не були надані докази, що він за станом здоров`я, або з інших об`єктивних причин не має можливості прибути до Одеського апеляційного суду.

Апеляційний суд вважає, що своїми чисельними клопотаннями ОСОБА_7 свідомо затягував розгляд його апеляційної скарги, яка у відповідності до положень ч.2 ст.422 КПК мала бути розглянута у триденний строк, а отже він недобросовісно користувався належними йому процесуальними правами та ухилявся від виконання своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і від явки в судові засідання за судовим викликом.

Разом з цим, з метою забезпечення реалізації конституційного права ОСОБА_7 на захист, апеляційним судом йому був призначений безоплатний захисник.

Розглянувши по суті доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 апеляційний суд зазначає, що вона взагалі не конкретизована.

Так, у своїй первинній заяві ОСОБА_7 взагалі не вказав, яке саме кримінальне провадження він просив закрити.

В апеляційний скарзі ОСОБА_8 зазначив, що оскаржує ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2019 року про відвід слідчого та закриття кримінального провадження. Разом з тим, у прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_7 просив скасувати зовсім інше судове рішення, а саме ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

За таких обставин залишається незрозумілим, яку саме ухвалу слідчого судді оскаржує ОСОБА_7 , а своїм небажанням з`явитися в судове засідання Одеського апеляційного суду та уточнити свої вимоги, апелянт свідомо позбавив апеляційний суд можливості з`ясувати вимоги його апеляційної скарги.

При цьому апеляційний суд враховує практику Верховного суду, а саме колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 19 вересня 2018 року по справі № 344/15549/17 звернула увагу на те, що нормами КПК України не передбачено можливості залишення без руху апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, на це вказують, зокрема, й обмежені строки розгляду таких скарг на вказані рішення (ч. 2 ст. 422 КПК).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_7 , в зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 303, 309, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4