Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

29 січня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
Судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000445 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 червня 2018 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою процесуальному прокурору - ОСОБА_5 повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000445 від 7 червня 2016 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.364-1 КК України.
В обґрунтування свого рішення суд послався на те, що обвинувальний акт у провадженні не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, згідно обвинувального акту складеного щодо ОСОБА_6 такий містить лише підозру у вчиненні злочину. Так, у обвинувальному акті зазначено ..«Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні зловживання повноваженнями…тобто кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України». Формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_6 у обвинувальному акті відсутнє.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема у розділі ІІ «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» відсутні відомості про складення обвинувального акту у кримінальному провадженні. Останнім процесуальним рішенням за №173 зазначено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 . У зв`язку з цим, на думку місцевого суду, суттєво порушені права обвинуваченого.
Не погодившись з рішенням місцевого суду, прокурор ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі на ухвалу суду, процесуальний прокурор вважаючи судове рішення незаконним та необґрунтованим, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.
Свою позицію мотивує тим, що місцевим судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а висновки викладені в ухвалі суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що статтею 291 КПК України передбачений виключний перелік відомостей, які зазначаються у обвинувальному акті, який при складанні обвинувальному акту не порушений. При цьому вказує, що на аркуші 25 обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України. Також, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, за своїм змістом повністю відповідає правовій кваліфікації, тобто диспозиції ч.2 ст.364-1 КК України. Переконує, що наявність у тесті обвинувального акту слова «підозрюється» не може свідчити про порушення вимог ст.291 КПК України. Вважає, що відсутність вказівки в обвинувальному акті щодо особи на її обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просив скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд справі у суді першої інстанції, доводи обвинуваченого щодо необґрунтованості заявлених у апеляційній скарзі прокурора вимог, його прохання про залишення ухвали суду без змін як обґрунтованої та законної, пояснення представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні та обговоривши наведені у апеляційній скарзі прокурора доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок/ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Покликання прокурора на те, що висновок суду про повернення йому обвинувального акту є безпідставним та необґрунтованим, а передбачений ст.291 КПК України виключний перелік відомостей, які зазначаються при складанні обвинувального акту дотриманий, колегія суддів розцінює критично. Зазначена позиція прокурора не знайшла свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.
Так, колегією суддів з`ясовано, що суд дійшов правильного юридичного висновку щодо недотримання прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, відсутності формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_6 у обвинувальному акті.
Як передбачено п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Водночас, як слушно зазначено судом першої інстанції, у обвинувальному акті, складеному стосовно ОСОБА_6 вказано : «Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні зловживання повноваженнями, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми, службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, тобто кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України.»
Слушними на розсуд колегії суддів є й покликання суду на те, що обвинувальний акт складений стосовно ОСОБА_6 містить лише підозру у вчиненні ним злочину.
Також, всупереч п.1 ч.2 ст.109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено найменування процесуальної дії проведеної під час досудового розслідування складання обвинувального акту у кримінальному провадженні, що на підставі ч.4 ст.110 КПК України також є процесуальним рішенням, а тому вказані відомості мають бути зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Останнім процесуальним рішенням за № 173 зазначено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 (а.с.111)
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи, унеможливлює якісно і належним чином здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
Враховуючи наведене, покликання апелянта про дотримання передбачених законом вимог ст.291 КПК України, свого підтвердження у ході апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження не знайшли.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Про повернення матеріалів кримінального провадження (обвинувального акту, або клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) прокурору суд постановляє відповідну ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки. Ухвала направляється прокуророві для усунення зазначених у ній недоліків обвинувального акту.
Прокурором не звернуто належної уваги на той факт, що підставою для повернення судом обвинувального акту слугувала саме його невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що й передбачено положеннями ч.3 ст.314 КПК України.
На думку колегії суддів, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, є обґрунтованими, а тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не знайшла.
Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 червня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3