Дата документу 21.03.2019 Справа № 323/1219/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/1219/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/707/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новояковлівка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року, яким його визнано винним за ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, та призначено покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн, за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 543,00 гривні, моральну шкоду у розмірі 7000,00 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та зменшити суму стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, а саме стягнути моральну шкоду в розмірі 700 гривень.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції заявлений ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн визнано завищеним та таким, що підлягає зменшенню, оскільки потерпілим не надано доказів спричинення йому тяжких душевних страждань, що потягли за собою погіршення стану здоров`я.

Вважає, що потерпілим в позовній заяві взагалі не вказано, в чому полягає моральна шкода і з яких підстав саме в розмірі 20 000 грн.

Вказує, що хоча суд і зменшив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього на користь потерпілого до 7000 грн, однак не з`ясував чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних страждань, з чого виходить розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню.

Також при вирішенні цивільного позову судом не враховано характер, обсяг страждань, немайнові втрати, яких зазнав позивач.

На думку апелянта стан здоров`я потерпілого ОСОБА_8 не змінився, ушкодження завдане злочином кваліфікується як легке та не призвело до зміни життєвих та виробничих стосунків, крім того потерпілим не надано доказів, що ним для відновлення попереднього стану були прийняті якісь зусилля.

В запереченнях прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Зазначає, що вирішуючи питання стосовно цивільного позову, суд першої інстанції виходив з установлених законом правил, у зв`язку із чим обґрунтовано зменшив розмір моральної шкоди заявленої потерпілим, яка підлягає стягненню з обвинуваченого

Вказує, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 обґрунтував моральну шкоду, пояснив, що отримав нервовий стрес, було вибито зуб, до сих пір коли виходить на вулицю то боїться, що хтось на нього накинеться, крім того, обвинувачений принизив його гідність.

Згідно з вироком суду, 24 березня 2018 року близько 04-00 годин ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів, маючи умисел на незаконне проникнення до володіння особи, порушуючи вимоги ст.30 Конституції України, знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 , діючи без дозволу ОСОБА_8 , який має право власності на вказане домоволодіння, долаючи перешкоду у вигляді металевого паркану, переліз через огорожу, тим самим потрапив на подвір`я вказаного домоволодіння, де знаходився до тих пір, поки його не побачив потерпілий, тим самим своїми умисними діями порушив право ОСОБА_8 на недоторканість до іншого володіння особи. Крім того, 24 березня 2018 року, близько 04 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше сформованих неприязних відносин до ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, взяв совкову лопату, яка знаходилася на території вказаного двору та наніс йому удар плазом лопати в область лівої частини голови, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин лівої частини обличчя з поширеним синцем на фоні якого в ділянці спинки носу мається два садна, струс головного мозку, які згідно висновку експерта №30 від 17 квітня 2018 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вид та розмір призначеного йому покарання ніким з учасників провадження не оспорюється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з розміром моральної шкоди, яка стягнута з нього на користь потерпілого ОСОБА_8 , вважаючи, що розмір моральної шкоди є необґрунтованим та нічим не підтверджений.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такими доводами обвинуваченого виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_8 , якому кримінальними правопорушеннями було завдано матеріальної та моральної шкоди, було заявлено цивільний позов.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого, суд першої інстанції відповідно до вимог статей 23, 1167 ЦК України, врахував характер немайнових негативних наслідків, які настали для потерпілого, ступінь страждань, які зазнав потерпілий у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, характер та обставини вчинених щодо потерпілого кримінальних правопорушень, а також інші обставини, які мають істотне значення, та дійшов висновку, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди є завищеним та підлягає зменшенню до 7000 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, з`ясував характер та обсяг страждань потерпілого, характер немайнових негативних наслідків, що настали для потерпілого, а також інші обставини провадження, що впливають на вирішення питання про стягнення моральної шкоди, а тому підстав вважати розмір стягнутої моральної шкоди необґрунтовано завищеним, колегія суддів не вбачає.

При цьому суд першої інстанції навів у вироку належні і достатні мотиви прийнятого ним в цій частині рішення, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не мотивував у вироку чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральної шкоди та з чого він при цьому виходив, колегія суддів вважає безпідставними.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про зменшення суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого, до 700 гривень, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки така сума буде несправедливою та не відповідатиме характеру та обставинам вчинених кримінальних правопорушень, характеру немайнових негативних наслідків, які настали для потерпілого, та ступеню страждань останнього.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки рішення суду в частині вирішення цивільного позову є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, ухвалено з урахуванням принципів розумності і справедливості, ступеня тяжкості моральних страждань потерпілого та інших обставин, що настали в результаті злочинів, скоєних обвинуваченим ОСОБА_6 . Доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4