Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/755/19
Провадження № 1-в/596/52/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія № 112» справу про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт за заявою засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, до засудження не працюючого, раніше не судимого.

Засудженого 21.10.2016 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ст.296 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі. Зараховано в термін відбування покарання, згідно ст.72 ч.5 КК України, строк попереднього ув`язнення, з 15.12.2013 року по 23.12.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 10.04.2017 року вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 21.10.2016 року, в частині призначеного покарання змінено, вважати засудженим за ст.296 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін,-

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт згідно ст.82 КК України. Посилається на те, що вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 21.10.2016 року він визнаний винним за ст.296 ч.4 КК України та засуджений до 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 10.04.2017 року вирок змінено в частині призначеного покарання та засуджено до 3 років позбавлення волі. Відбуває покарання в ДУ«Копичинська виправна колонія № 112» та відбув 2/3 строку покарання. Характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, працює, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, бере участь у роботах з благоустрою приміщень та території установи. Має чотири заохочення, стягнень не має. Вину у вчиненні злочину визнає, поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 , підтримали заяву про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає, що клопотання підставне, оскільки засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, працевлаштований, став на шлях виправлення та відбув строку призначеного покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого щодо заміни йому покарання більш м`яким у виді виправних робіт, посилаючись на те, що засуджений не є суб`єктом звернення до суду із таким клопотанням у відповідності до ч.3 ст.154 КВК України.

Заслухавши засудженого, його захисника, представника адміністрації колонії, прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбуту частину покарання замінити більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Із роз`яснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким слідує, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинно перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Підставою для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким є такий ступінь виправлення засудженого, при якому подальше його виправлення стає можливим при застосуванні більш м`якого виду покарання ніж те, яке призначене вироком суду. Така можливість зумовлюється тим, що особистість засудженого, його відношення до виконання обов`язків свідчать про успішний перебіг процесу виправлення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Із матеріалів, доданих до заяви та особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться із 30.06.2017 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.

Початок строку 30.06.2017 року-кінець строку 14.06.2020 року.

Міру призначеного судом покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 15.07.2017 року. Працевлаштований робітником по виготовленню товарів народного вжитку.

За період відбування покарання в державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» характеризується позитивно, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає. За дотримання норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, адміністрацією установи був заохочений 5 (п`ять) разів. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймав участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», яку успішно реалізував. У 2018 році закінчив Копичинський навчальний центр №112, йому присвоєно робітничу кваліфікацію слюсар з ремонту автомобілів. Соціальні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, особистих побачень, отримує посилки, передачі. Вину у скоєному злочині визнає частково. Позову не має.

Згідно довідки ДУ «Копичинська виправна колонія (№112)» №1338 від 06.05.2019 року про працевлаштування засудженого та довідок про виконання норм виробітку, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 з вересня по грудень 2017 році був працевлаштований у майстерню сувенірів та обплітання меблів, протягом 2018 року працевлаштований у майстерню сувенірів, майстерню металевих виробів та майстерню обплітання каркасів меблів, в період з січня по березень 2019 року працював у майстерні металевих виробів.

Заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання 14.06.2018 року. Постійио-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми, згідно протоколу №13 від 15.06.2018 року.

Відповідно до протоколу №28 від 21.12.2018 року, заохочувальній нормі закону у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, у відповідності до ст.82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 14.12.2018 року. Комісією державної установи "Копичинська виправна колонія (№112)" засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону згідно поданої засудженим заяви.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягає після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 14.06.2019 року.

Згідно довідок б/н від 19.04.2019 року та гарантійного листа б/н від 19.04.2019 року фізична особа підприємець, адвокат Тернопільської обласної колегії адвокатів ОСОБА_6 гарантує працевлаштування засудженого ОСОБА_5 на посаду кур`єра з виплатою йому щомісячної заробітної плати та гарантує сплату відсотків призначених судом в дохід держави; надання тимчасового місця проживання у випадку заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Отже, як вбачається із досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, відбув строку призначеного покарання, а тому заява засудженого підлягає до задоволення і ОСОБА_5 слід замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт із відрахуванням 15 % із суми заробітку засудженого в дохід держави. Питання, які виникають під час виконання вироків, зокрема, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішуються судом за клопотанням(поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного

представника, ін., що передбачено п.3 ч.1 статті 537, ч.1 статті 539 КПК України. Право засудженого на звернення до суду закріплено статтею 8 КВК України. Право особи на звернення до суду гарантується ст.55 Конституції України, згідно ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Звідси, доводи прокурора на те, що засуджений ОСОБА_5 не мав права звертатись до суду із таким клопотанням, суд не бере до уваги та вважає їх такими, що не відповідають вимогам закону.

На підставі наведеного та керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 57, 82 КК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,-

УХВАЛИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт, задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць 8 (вісім) днів із відрахуванням 15% із суми заробітку засудженого в дохід держави.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений, його захисник вправі подати апеляції до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 08 травня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1