Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/188/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22.04.2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 22.04.1999 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з відтермінуванням виконання вироку на 2 роки. Штраф 1000 гривень;
- 13.11.2000 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2, ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна. 15.03.2002 року звільнений умовно-достроково. Невідбутий строк 1 рік 5 місяців 16 днів;
- 02.06.2006 року Кіровським РС м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки;
- 27.12.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
- 28.11.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Звільнений 30.05.2018 року по відбуттю строку покарання;
- в Кіровському районному судді м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового слідства, а саме до 20 год. 30 хв. 17.06.2019 року з визначенням розміру застави в сумі 38420 гривень.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8

захисник адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді районного суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що суд не дав належної оцінки характеризуючим особу даним, не оцінив вік та здоров`я підозрюваного, наявність місця проживання, сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітніх дітей та матері інваліда, а тому не слід було застосовувати такий суворий запобіжний захід як тримання під вартою. Ризики, зазначені слідчим не підтверджені доказами. В матеріалах справи також відсутні докази, які свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про що 20.06.2019 року йому повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2019 року обрано ОСОБА_7 ,підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 год. 30 хв. 17.06.2019 року з визначенням розміру застави в сумі 38420 гривень.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що враховуючи встановлені матеріалами клопотання обставини, вони дають підстави вважати, що ОСОБА_7 враховуючи, що санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до 6 років, то у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, як особа схильна до вчинення злочинів через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі та антисоціальної поведінки.
Заслухавши доповідача, в дебатах захисника - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка повністю заперечила апеляційну скаргу захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризиків, що встановлені судом.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.
Колегія суддів вважає підозру у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення цілком обґрунтованою виходячи з практики Європейського Суду з прав людини.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні та наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається захисник, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, так у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Водночас, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, особу ОСОБА_7 , соціальні зв`язки офіційно неодружений, не працює, наявність судимостей, відсутність постійного місця проживання, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вчинення правопорушень через незначний проміжок часу після звільнення за попереднім вироком, що свідчить про стійку його протиправну поведінку.
Вказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_7 та його поведінки, обставин вчинення кримінального правопорушення, у випадку незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що просить адвокат в апеляційній скарзі, існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, на думку колегії суддів безпідставні.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, який, за матеріалами досудового розслідування офіційно не одружений, не працюючий, характеризується посередньо, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та на даний час в Кіровському районному суді перебуває ще одне кримінальне провадження за ч.2 ст. 186 КК України, де ОСОБА_7 є обвинуваченим, що свідчить про його антисуспільну поведінку та спростовує доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України. Обрання іншого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .
Доводи захисника ОСОБА_6 щодо відсутності належного обґрунтування наявності ризиків, вказаних у клопотанні слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також про відсутність мотивів щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів вважає надуманими, оскільки ці обставини належним чином досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого і враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, про що свідчить зміст ухвали слідчого судді.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.
Також, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо визначеного розміру застави призначеної підозрюваному ОСОБА_7 , яка складає 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, згідно ст.182 ч.5 п.2 КПК України, який є мінімальним в розмірі відповідно до тяжкості обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_10 згідно підозри.
Рішення слідчого судді є обґрунтованим, воно ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2