Справа № 175/2/18
Провадження № 1-кп/175/39/18
Вирок

Іменем України

08 лютого 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

а також потерпілої ОСОБА_6 та її представника

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002020 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Дніпропетровськ, громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , з середньою технічною освітою, заміжньої, працюючої покоївкою у готелі ЛТД «Мінора», зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

22 жовтня 2017 року приблизно о 13.00 годині ОСОБА_8 знаходилася на загальних зборах членів садового товариства «Весна», розташованого на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, котрі проходили між ділянками № 2 і АДРЕСА_3 вказаного садового товариства. Після закінчення зборів між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на ґрунті особистої неприязні виник конфлікт, у ході якого обвинувачена почала спричиняти тілесні ушкодження останній.

У цей час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася поряд і бачила протиправні дії ОСОБА_8 , з метою припинити ці дії, підійшла до ОСОБА_10 і ОСОБА_8 та стала між ними.

Побачивши ОСОБА_6 , з якою у ОСОБА_8 також склалися неприязні стосунки, у останньої раптово виник умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи обличчям до обличчя з потерпілою ОСОБА_6 , умисно нанесла їй відкритою долонею правої руки один удар в область обличчя та нанесла подряпини в області лівої руки.

Унаслідок цих умисних дій обвинуваченої ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді двох внутрішньо-шкіряних крововиливів у виличній області праворуч з переходом на праву щоку та носо-губну складку праворуч, на спинці носу ліворуч майже на всьому протязі з переходом на крило носу ліворуч, чотирьох саден у проекції носо-губної складки праворуч, на спинці носу ліворуч, на лівому крилі носу (на тлі вищевказаних внутрішньо-шкіряних крововиливів), по тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 1-го пальця, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину не визнала і пояснила, що 22.10.2017 року приблизно о 13.00 годині після закінчення зборів членів с/т «Весна» у неї виник конфлікт з ОСОБА_11 через незаконне відключення світла на її дачній ділянці. Під час поштовху ОСОБА_6 , яка раптова стала поміж ними та схопила її за куртку, вона можливо випадково рукою зачепила обличчя потерпілої. У цей час на місце конфлікту повернулася ОСОБА_12 , у конфлікт з якою знову втрутилася ОСОБА_6 , котра схопила її за капюшон куртки, котрий відірвала. На це вона схопила обох за волосся та почала утримувати останніх з метою уникнення застосування газового балончика. Будь-якого умислу спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_6 вона не мала та припускає, що дії останньої спрямовані на розправу з нею, щоб вижити з садового товариства. Лише через 4 дні від слідчого вона дізналася про те, що потерпіла звернулася до поліції. Показання всіх свідків є неправдивими, оскільки з усіма ними вона має конфлікт через викриття у грошових махінаціях зі справами садового товариства. Оскільки вона умисно не наносила тілесні ушкодження ОСОБА_6 , то цивільний позов останньої не визнає. Просить винести справедливе судове рішення.
Її провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка у суді пояснила, що 22.10.2017 року приблизно о 13.00 годині між ділянками № 2 і № 3 по вул. Зарічній у садовому товаристві «Весна» після закінчення зборів членів цього товариства у неї з ОСОБА_8 виникли протиріччя щодо Статуту садового товариства та вона обговорила з нею один з його пунктів. Після цього обвинувачена повернулася до ОСОБА_13 та, жартуючи, почала його трусити за петельки. Потім ОСОБА_8 зробила декілька кроків, схопила лівою рукою ОСОБА_9 за комір куртки та почала її бити ногою в область коліна. У цей час, з метою припинення конфлікту, вона стала між ними й одразу ОСОБА_8 рукою пошкрябала їй обличчя. Після цього вона відійшла у бік, а обвинувачена почала кидати пісок їй в обличчя. Далі у ОСОБА_8 виник конфлікт з ОСОБА_12 , на що вона закривавлена пішла їх розбороняти і в цей момент обвинувачена зняла з неї шапку та схопила за волосся. Після припинення конфлікту вона одразу зателефонувала до поліції та сповістила про подію. Умисними діями ОСОБА_8 їй завдана моральна шкода у розмірі 5000 грн., яку просить стягнути з обвинуваченої та відшкодувати за рахунок останньої понесені нею витрати на оплату проведення експертного дослідження у розмірі 139,76 грн. і 6000 грн. за оплату послуг адвоката. Вважає, що ОСОБА_8 заслуговує на найсуворіше покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в суді пояснила, що 22.10.2017 року після зборів членів садового товариства «Весна» вона вирішила повернутися на місце їх проведення, оскільки втратила з поля зору сусідку ОСОБА_12 , з якою разом йшла додому. Озирнувшись назад, побачила ОСОБА_8 , яка бігла вздовж паркану, а коли прийшла на місце проведенняф зборів, побачила ОСОБА_6 зі слідами крові на щоці біля лівого ока. ОСОБА_12 у цей час протирала очі від піску. Зі слів присутніх їй відомо, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_15 .
Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні повідомила, що 22.10.2017 року після зборів членів с/т «Весна» вона помітила, як ОСОБА_8 хватала за «петельки» та хотіла вдарити ОСОБА_13 , однак він сказав їй відійти. Потім вона почула крик ОСОБА_6 , та вирішила повернутися на місце зборів, де побачила потерпілу з пошкрябаним обличчям в області лівої щоки та розпатланим волоссям. На її запитання щодо того, що відбувається, обвинувачена одразу набрала в долоні пісок і жбурнула їй в очі. Потім ОСОБА_8 схопила її за волосся та почала бити ногою в область коліна. Задля самозахисту вона використала газовий балончик. Після цього до них підійшла ОСОБА_6 , яку разом з нею ОСОБА_8 тримала руками за волосся. Завдяки ОСОБА_16 вдалося розборонити конфлікт, після чого обвинувачена пішла з місця бійки, а потерпіла викликала поліцію.
Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка в суді пояснила, що 22.10.2017 року приблизно о 13.00-14.00 годині після зборів членів с/т «Весна» вона стала очевидцем того, як на відстані 1,5-2 метрів ОСОБА_8 схопила за передпліччя ОСОБА_9 і почала наносити удари ногами в область ніг останньої. У цей час, щоб припинити конфлікт, між ними стала ОСОБА_6 , якій обвинувачена намагалася нанести хаотичні удари, один з яких спричинила в область обличчя. Після конфлікту на обличчі ОСОБА_6 вона помітила подряпини та кров на щоці.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка під час судового засідання повідомила, що 22.10.2017 року приблизно о 13.15 годині після закінчення зборів членів с/т «Весна», розлючена через відключення її дачі від електропостачання ОСОБА_8 спочатку жбурнула пісок їй в обличчя, а потім підійшла, схопила вище ліктів за руки та почала ногами бити її в область колін. У цей час, щоб припинити конфлікт, між ними стала ОСОБА_6 , якій ОСОБА_8 одразу з великим зусиллям цілеспрямовано пошкрябала обличчя, на якому виступила кров. У подальшому у обвинуваченої виник ще один конфлікт з ОСОБА_12 , подробиць якого вона не бачила.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який у суді пояснив, що 22.10.2017 року приблизно о 13.15 годині після закінчення зборів членів с/т «Весна» між ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт щодо переведення садового товариства з кооперативу в прибуткову організацію. На його зауваження обвинувачена підійшла до нього та схопила за куртку, однак тілесних ушкоджень не спричиняла. Оскільки він одразу пішов додому, то не бачив обставини спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, але зі слів членів товариства йому відомо, що відбулася бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_18 . Того ж дня він бачив ОСОБА_8 , котра йшла по дорозі з почервонілим обличчям і розпатланим волоссям.
Аналогічними показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який, крім того, доповнив, що 22.10.2017 року після закінчення зборів членів садового товариства він разом із ОСОБА_13 стояв на вулиці на відстані приблизно 150 метрів від їх проведення. В цей час повз них проходила ОСОБА_20 , яка мала сліди крові на обличчі та на світлій куртці. Обвинувачена зупинилася біля них і пояснила лише, що відбулася бійка.
Матеріалами кримінального провадження № 0002020, а саме:
- рапортом ДОП СП Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 від 26.10.2017 року, зареєстрованим 02.11.2017 року у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під № 15509, рапортом старшого інспектора-чергового Дніпровського РВП ОСОБА_22 від 26.10.2017 року, зареєстрованим 22.10.2017 року у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під № 14847 і рапортом начальника СРПП Дніпровського РВП ОСОБА_23 від 22.10.2017 року, із яких убачається, що зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 22.10.2017 року на території садового товариства «Весна» спричинені легкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.к.п.8,9,11);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.10.2017 року, в якому ОСОБА_6 повідомила, що 22.10.2017 року приблизно о 13.00 годині на території садового товариства «Весна» Слобожанської селищної ради ОСОБА_8 спричинила їй тілесні ушкодження (а.к.п.12);

- висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 3545 від 23 жовтня 2017 року з фото-таблицею, та висновком експерта № 3986е від 28-29 листопада 2017 року, з яких убачається, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох внутрішньо-шкіряних крововиливів у виличній області праворуч з переходом на праву щоку та носо-губну складку праворуч, на спинці носу ліворуч майже на всьому протязі з переходом на крило носу ліворуч, чотирьох саден в проекції носо-губної складки праворуч, на спинці носу ліворуч, на лівому крилі носу (на тлі вищевказаних внутрішньо-шкіряних крововиливів), по тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 1-го пальця, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Ці тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути і нігті людини. Враховуючи характер і локалізацію виявлених пошкоджень та ступень ознак загоєння можливо лише вказати, що вони отримані 1-1,5 доби до огляду, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові (а.к.п.22-23,43-44);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.11.2017 року та відеозаписом цієї слідчої дії, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_6 у присутності спеціаліста СМЕ, понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 детально розповіла при яких обставинах, чим і куди 22.10.2017 року нанесла їй удари ОСОБА_8 (а.к.п.48-52);

- додатковим висновком експерта № 3994е від 29 листопада 2017 року, відповідно до якого характер і локалізація виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в області обличчя та лівої руки не суперечать механізму їх утворення, на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту за її участі (а.к.п.56-57);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.12.2017 року за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого остання у присутності понятих і спеціаліста СМЕ розповіла про обставини події, що мала місце 22.10.2017 року, під час якої ОСОБА_8 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.п.74-77);

- додатковим висновком експерта № 4338е від 27-28 грудня 2017 року, відповідно до якого характер і локалізація виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в області обличчя не суперечать механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за її участі (а.к.п.79-80).

Суд, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, які є достовірними, допустимими й достатніми, дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчинені злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті в редакції від 31 січня 2018 року, і її умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи ОСОБА_8 про свою невинуватість в умисному спричинені тілесних ушкоджень потерпілій, суд розцінює як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання та відшкодування шкоди ОСОБА_6 , оскільки ці її доводи спростовуються сукупністю покладених в основу вироку доказів, зокрема показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_10 , які не викликають у суду жодних сумнівів.

У ході судового розгляду сторона захисту наполягала на тому, що свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 і ОСОБА_29 обмовляють обвинувачену з різних причин.

У зв`язку з цим показання цих свідків ретельно перевірялися на предмет відповідності іншим фактичним даним, а стороні захисту була надана можливість детально допитати їх щодо обставин кримінального правопорушення.

За результатами судового розгляду зазначені доводи сторони захисту не знайшли об`єктивного підтвердження, спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Послідовні показання потерпілої та вказаних свідків, які були допитані в суді під присягою, повністю узгоджуються з іншими доказами, і, на думку суду, логічно вписуються в картину події злочину.

Належних доказів, які б могли свідчити про факт обмови ОСОБА_8 , у ході судового розгляду не встановлено та стороною захисту не надано, а тому суд приходить до висновку про достовірність і об`єктивність показань потерпілої та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_30 .

Той факт, що між обвинуваченою та цими свідками тривалий час існують неприязні стосунки, сам по собі не може бути підставою для висновку про упередженість і необ`єктивність свідків.

Протокол проведення слідчого експерименту від 26.12.2017 року за участю ОСОБА_8 і висновок експерта № 4351е від 28.12.2017 року за результатами слідчого експерименту (а.к.п.74-77,84-85), суд не приймає до уваги, оскільки ці письмові докази, в яких обвинуваченою не розкритий механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , не мають доказового значення.

З тих же підстав суд не посилається у вироку і не оцінює показаннями свідків ОСОБА_31 і ОСОБА_32 , а також інші матеріали кримінального провадження, досліджені за письмовим клопотанням прокурора (а.с.п.116).

Під час судового засідання обвинувачена стверджувала, що під час конфлікту 22.10.2017 року їй також були спричинені тілесні ушкодження.
На підтвердження цих обставин стороною захисту долучені копії витягу з кримінального провадження № 0001961 від 27.10.2017 року та висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3620 від 27.10.2017 року (а.с.п.65,68-69).
За приписом ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З огляду на ці положення закону, суд залишає поза увагою вказані твердження ОСОБА_15 .
Питання ж наявності чи відсутності в діях інших осіб кримінально караних діянь за спричинення обвинуваченій легких тілесних ушкоджень, знаходиться поза межами об`єктивної сторони злочину, інкримінованого ОСОБА_8 , і мають бути вирішені у іншому кримінальному провадженні.

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні саме умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за обставин, встановлених органом досудового розслідування, та про необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

З огляду на зазначене доводи сторони захисту про необхідність винесення виправдувального вироку є необґрунтованими.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу ОСОБА_8 , - раніше не судима і не притягалася до кримінальної відповідальності, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має сім`ю та на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує її покарання, суд визнає наявність неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_8 , її ставлення до наслідків вчиненого злочину, а також думку потерпілої щодо виду покарання, суд вважає необхідним призначити покарання у виді виправних робіт, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів як нею, так і іншими особами.

Менш суворий вид покарання, а саме штраф, запропонований прокурором, на думку суду, буде недостатній за вчинений злочин, а також не буде сприяти укріпленню законності та довіри суспільства до судової влади.

Під час досудового розслідування обвинуваченій запобіжний захід не обирався.
Під час судового провадження потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченої завданої злочином моральної шкоди, витрат на проведення експертизи та послуги адвоката, який уточнила і просила стягнути з ОСОБА_8 5000 грн. у якості моральної шкоди, 139,76 грн. за проведення експертного дослідження і 6000 грн. за оплату послуг адвоката (а.с.п.34-39,126-128,136).
Дослідивши надані потерпілою та її представником докази на обґрунтування позову у частині відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана злочином, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
За приписом ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, у тому числі витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого (ч.2 ст.120 КПК України).
Враховуючи наведене, суд вважає цивільний позов ОСОБА_6 обґрунтованим і підлягаючим повному задоволенню, оскільки встановлено, що умисними діями обвинуваченої потерпілій завдана матеріальна шкода у зв`язку з вимушеними затратами на проведення експертного дослідження та оплатою послуг адвоката для здійснення представництва у суді, та ці суми повинні бути стягнуті з ОСОБА_15 .
Вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Так, згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.
Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Виходячи із зазначених положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних, емоційних, фізичних і моральних страждань, які перенесла потерпіла у зв`язку з незаконними умисними діями ОСОБА_8 , враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлена ОСОБА_6 сума є розумною та, на думку суду, компенсує завдану моральну шкоду.
Витрати на залучення експертів стороною обвинувачення не заявлялися.
Долю речового доказу суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді виправних робіт за місцем роботи строком на 6 (шість) місяців) з відрахуванням із заробітку 20 % в дохід держави.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь потерпілої ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1 ) 139,76 грн. (сто тридцять дев`ять гривень 76 копійок) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а також 6000 грн. (шість тисяч гривень) витрат на правову допомогу.

Оптичний диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 28.11.2017 року, - зберігати у опечатаному конверті на 52 аркуші кримінального провадження № 0002020.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1