ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1921/18 Номер провадження 11-кп/814/234/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук від 18 червня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Комсомольськ Полтавської обл., засудженому
10.06.2015 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст. 307 ст. 69, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 70 ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна,
у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України - відмовлено.
Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. Також суд врахував, що засуджений неодноразово судимий, характеризується задовільно за місцем відбування покарання, а під час утримання в Полтавській УВП № 23 характеризується незадовільно, має два стягнення за зберігання заборонених предметів та за порушення вимог розпорядку дня, які зняті та погашені і три заохочення.
В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений, посилаючись, що він став на шлях виправлення, має 3 заохочення, просить переглянути ухвалу суду та звільнити його ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого та захисника на підтримку апеляційної скарги з доповненнями, прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 10.06.2015 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст. 307 ст. 69, ч.1 ст. 315, ч.1 ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна (а.о.с. 35).

3.02.2016 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 18.03.2015 по 10.07.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 39).
Початок строку покарання ОСОБА_7 з 18.03.2015, кінець строку покарання 26.12.2019 (а.с. 5).

У Державній установі «Кременчуцька виправна колонія № 69» ОСОБА_7 відбуває покарання з 26.07.2015(а.с. 5).

Згідно характеристики засудженого, наданої в.о. начальника відділення соціально-психологічної служби № 12, погодженої в.о. заступника начальника державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_9 , затвердженої в.о. начальника Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_10 від 16.06.2018, засуджений ОСОБА_7 за час тримання в державній установі «Полтавський слідчий ізолятор (№23)» характеризувався незадовільно, допустив одне стягнення за зберігання заборонених предметів , стягнення погашене, заохочень не мав.
За час відбування в установі має три заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, одне стягнення, яке знято. Працевлаштований на виробництві установи на швейній ділянці, до поставлених завдань ставиться задовільно, потребує контролю з боку виробничого персоналу установи. Порушень правил техніки безпеки не допускає. Позову не має. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи з метою отримання поблажливості. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Не проявляє інтересу до виконання робіт із благоустрою установи. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки праці. Участі у реалізації програми диференційованого виховання впливу до засуджених не приймає. Рішенням комісії установи 11.08.2016 відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, 15.06.2017 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Умовно-дострокове звільнення можливо вирішувати після 16.04.2018 (а.п.5).

За час відбування покарання ОСОБА_7 має 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, 2 стягнення догани: 27.05.2015 за зберігання заборонених предметів та 22.05.2017 за порушення вимог розпорядку дня (а.п. 6).

Згідно особової справи: 11.06.2016 - відмовлено у переведенні до колонії мінімального рівня безпеки, 15.06.2017 відмовлено в поданні матеріалів щодо застосування до нього ст. 82 КК України на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, 19.04.2018 - відмовлено у представленні матеріали до суду на умовно-дострокове звільнення як такому, що не довів своє виправлення (а.п 40, 48, 65).
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що засуджений працює в установі на швейній ділянці, до поставлених завдань ставиться задовільно, потребує контролю з боку виробничого персоналу установи, має 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, 2 стягнення догани: 27.05.2015 за зберігання заборонених предметів та 22.05.2017 за порушення вимог розпорядку дня, які зняті та погашені, сім раз притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, раніше двічі звільнявся умовно-достроково, проте довіри не виправдав та продовжив злочинну діяльність, оскільки висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, через це, рішення суду про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правильним.

Тому колегія суддів вважає, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів своє виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук від 18 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4