Справа № 445/925/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпиколоси, Золочівського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого вироком Золочівського районного суду від 02.08.2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 17.01.2019 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено покарання 3 роки 7 місців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Зазначив, що щиро розкаюється, просить його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілим.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид покарання, суд приймає до уваги не тільки його молодий вік та особу обвинуваченого, що посередньо характеризується по місцю проживання, на диспансерному обліку з приводу психіатричного та наркологічного захворювання не знаходиться, але і те, що злочин вчинив під час іспитового строку при звільненні від відбування покарання призначеного вироком суду за вчинення злочину проти власності, ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, яке є тяжким, а тому вважає, що для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Встановлено, що вказане кримінальні правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 вчинив до постановлення вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.3 ст. 15 ч. 3 ст.185 та ч. 3 ст.185 КК України і призначити покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі,за ч.3 ст185 КК України три роки один місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначити покарання три роки один місяць позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково строком 6 місяців невідбуту частину покарання призначеного за вироком Золочівського районного суду від 02.08.2018 року та остаточно визначити покарання три роки сім місяців позбавлення волі.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченим слід обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом часткового складання покарань.
Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності з застосуванням ч. 4 ст.70 КК України.
Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання призначеного за попереднім вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 17.01.2019 року у вигляді 3 років 7 місяців позбавлення, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 06 жовтня 2018 року - дня його фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1