Справа №463/6380/18
Провадження №1-кп/463/226/19
В И Р О К
іменем України

11 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопіль Чуднівського району Житомирської області, українця, громадянина України, працюючого водієм в ТзОВ «ДВ-Екосвіт», одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
за ст. 286 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 08.07.2017 року, приблизно о 10-40 год., керуючи автомобілем «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вул. Богданівській від вулиці Пластової у напрямку Тракт Глинянський, поблизу перехрестя з вулицею Старознесенською порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року із змінами та доповненнями відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року,а саме: Р.1 п1.5, Р.2 п 2.3 (а,б,д) Р.33 п.31.4.7.г, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не реагував на її зміну, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, експлуатував його з несправними запорами бортів задніх дверей кузова, що призвело до їх самовільного відчинення під час руху та нанесення удару по потилиці велосипедисту ОСОБА_4 , якого він випереджав і як наслідок отримання велосипедистом травм. В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_5 велосипедист ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №1069 від 28.07.2017 року отримав наступні тілесні ушкодження:черепно-мозкову травму у вигляді перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа із забоєм головного мозку і крововиливом під м`яку оболонку головного мозку, які утворилися від дії тупих предметів або при ударах об такі, могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди 08.07.2017 року та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся дав покази, що дійсно 08.07.2017 року, приблизно о 10-40 год., він керував автомобілем «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався ним у м. Львові по вул. Богданівській від вулиці Пластової у напрямку Тракт Глинянський, поблизу перехрестя з вулицею Старознесенською. Перед виїздом з бази не побачив видимих ознак того що автомобіль є з несправними запорами бортів задніх дверей кузова. Проїжджаючи по згаданій вулиці він наїхав на нерівність і побачив, що задній борт дверей відчинився самовільно та вдарив велосипедиста, який проїжджав поруч. Після цього він зупинив автомобіль, підійшов до потерпілого та побачивши його стан, одразу викликав працівників поліції та швидку допомогу і перебував на місці події до того часу поки вони не приїхали. Вказав, що неодноразово приходив до потерпілого в лікарню з щоб вибачитися та відшкодувати завдану шкоду, однак потерпілий вказав, що на даний час про відшкодування шкоди не готовий говорити.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що дані обставини дійсно мали місце. Крім того наголосив, що обвинувачений на даний час не відшкодував жодним чином завдану шкоду, а ні матеріальну, а ні моральну. Просив задовольнити уточнений в судовому засіданні цивільний позов заявлений ним в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого витрати пов`язані з моральною шкодою, а витрати пов`язані з завданням матеріальної шкоди він має намір стягнути зі страхової компанії в якій був застрахований автомобіль, яким керував обвинувачений, а тому в цій частині просив позов залишити без розгляду.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом встановлено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 кваліфікує його дії за ст. 286 ч. 2 КК України оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Крім того суд бере до уваги позитивну характеристику видану за місце праці обвинуваченого та місцем проживання, висновок з досудової доповіді, який наданий органом пробації на вимогу суду, в якому вказано, що результати оцінки обвинуваченого ОСОБА_5 показали низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб і виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та без додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки для обвинуваченого і його сім`ї це є єдиним джерелом засобів до існування як було встановлено в судовому засіданні.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При визначенні розміру моральних збитків суд виходить з п.п. 3, 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Внаслідок винних дій ОСОБА_5 потерпілому було завдано моральну шкоду, яка полягала в тому, що він надалі не може переносити значних фізичних навантажень, зазнав значних фізичних, душевних, психічних страждань, дані обставини призвели до складних вимушених змін у його житті.
Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне частково задовольнити позов про відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 80 000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, оскільки такий розмір, на думку суду, об`єктивно відповідає завданим потерпілому моральним стражданням, а тому цивільний позов підлягає до часткового задоволення. В частині стягнення матеріальної шкоди позов залишити без розгляду у відповідності до заяви потерпілого.
Відповідно до ст. 100 КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів та документів у кримінальному провадженні.
Слід також вирішити питання про розподіл процесуальних витрат відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369,370,373,374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов заявлений в межах кримінального провадження задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди в частині стягнення матеріальної шкоди, у відповідності до заяви потерпілого залишити позов без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 5975,30 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень та 30 коп. витрат пов`язаних з проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні.
Міра запобіжного заходу не обиралася.

Речові докази по справі, а саме: автомобіль «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання головному інженеру ТзОВ «ДВ Екосвіт» залишити у власності ТзОВ «ДВ Екосвіт».

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1