Справа № 683/602/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м.Старокостянтинів.

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Старокостянтинові кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 у військовому званні «солдат»,

за ч.4 ст.407КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , перебуваючи на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , у порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.11,16,127,128,129,130,199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи намір ухилитися від несення обов`язків військової служби, без дозволу командування військової частини НОМЕР_2 в умовах особливого періоду о 14 год. 30 хв. 16 грудня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 та до 21 лютого 2019 року, тобто до моменту добровільного прибуття до військової прокуратури Хмельницького гарнізону АДРЕСА_4 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявсь та підтвердив, що без дозволу командування військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 після обіду 16 грудня 2018 року він самовільно залишив розташування військової частини та до 21 лютого 2019 року перебував за місцем свого постійного проживання, а також доповнив, що у зазначений період він не хворів та неофіційно працював по найму.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, тому суд за згодою учасників процесу визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи, досліджений в судовому засіданні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні місця служби, без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена, а кваліфікація його діяння за ч.4 ст.407 КК України правильна.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості, вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме, що він по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкцій ч.4 ст.407 КК України, необхідне й достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів у виді позбавлення волі та можливе без ізоляції його від суспільства з застосуванням положень ст.75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку.

Керуючись ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початком строку відбування покарання рахувати день звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішенням судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно вручити копію вироку після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя