Провадження № 11-сс/4820/232/19
Справа № 688/1714/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчогог судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000432 2 травня 2019 року за апеляційною скаргою прокурора Шепетівської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 травня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 травня 2019 року застосовано відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України,

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, тобто по 30 червня 2019 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , наступні обов`язки: не відлучатись зі свого місця проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, поліції; прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває провадження, з встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого проживання чи роботи.
Строк дії ухвали визначено до 30 червня 2019 року включно.
Ухвалу слідчого судді звернуто до негайного виконання.
Обираючи вказаний вид запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя виходив з того, що останній обґрунтовано підозрюється в тому, що він 2 травня 2019 року близько 17 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб, разом з ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що за їх незаконними діями спостерігають інші особи, у громадському місці, поблизу зупинки громадського транспорту, поблизу вул. Героїв Майдану в с. Судилків, Шепетівського району, безпричинного пристали до потерпілого ОСОБА_10 . ОСОБА_9 кулаком правої руки умисно наніс один удар останньому в ділянку правого ока, після чого ОСОБА_7 , з метою подальшого заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, спричинив йому один удар кулаком правої руки в ліве плече, від якого ОСОБА_10 впав на поверхню асфальтобетонного покриття. В подальшому ОСОБА_9 , користуючись тим, що потерпілий не чинив опору, оскільки знаходився в лежачому положенні на тротуарі без свідомості, наніс йому ще один удар правою ногою в лобну ділянку голови справа.
Крім того, в той же день близько 18 години 25 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , автомобілем марки «Vollkswagen Caddy», д.н.з НОМЕР_1 , належним на праві власності ОСОБА_11 , яким керував ОСОБА_9 , приїхали до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживав ОСОБА_12 , у якого незадовго перед цим, ОСОБА_9 відкрито викрав мобільний телефон. Встановивши, що ОСОБА_12 у вказаному будинку немає, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 , підпалити вказаний будинок, на що останній погодився. З метою підпалу будинку, ОСОБА_7 проник всередину будинку та, з використанням газової запальнички, підпалив дитячий одяг і кинув на диван, після чого повернувся до ОСОБА_9 та повідомив про виконання його вказівки. Після цього, ОСОБА_7 , взявши у ОСОБА_9 підпалений кашкет, повторно проник до вказаного будинку, підійшов до дивану та підпалив його. В результаті умисного підпалу будинку, вчиненого за попередньому змовою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , сталася пожежа, якою спричинені тяжкі наслідки, які виразились у втраті житла, грошових коштів, одягу, побутових речей та іншого майна.
Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що посилання слідчого та прокурора лише на тяжкість покарання, відносно ОСОБА_7 та їх припущення без відповідних доказів, що він може незаконно впливати на свідків та потерпілого, не можуть бути підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою. Тому, прийшов до висновку про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

З такою ухвалою прокурор не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Ухвалу вважає незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що органами обвинувачення доведено наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, один з яких є тяжким, а також те, що у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 ніде не працює, не має легальних джерел для існування, не одружений, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність, а також, з метою уникнення покарання, може покинути місце проживання і буде переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним вищевказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до

вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статі, які вище вказані.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не у повному обсязі.

Так, поза увагою слідчого судді залишилося те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 2 ст. 194 КК України, один з яких є тяжким, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 10 років.

Так, 3 травня 2019 року йому оголошено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 2 ст. 194 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 ніде не працює, не навчається, немає легальних джерел для існування.

Натомість, ОСОБА_7 2 травня 2019 року, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, розуміючи, що за вказаний злочин він нестиме відповідальність, цього ж дня вчинив інший злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України.

Вказані обставини свідчать як про виключну злочинну спрямованість підозрюваного, так і про наявність вагомих ризиків продовження ним протиправних дій, зокрема, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, знаючи про неминучість покарання, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Наведенні обставини, на переконання колегії суддів, є необхідними елементами, що визначають потребу в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного ОСОБА_7 шляхом обрання останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, оскільки лише такий вид запобіжного заходу в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Менш суворий вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин інкримінованих правопорушень, їх наслідків, та особи підозрюваного, не зможе запобігти зазначеним ризикам, оскільки не гарантуватимуть постійного перебування підозрюваного за місцем проживання.

Таким чином, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та постановити у зв`язку з цим нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки для прийняття такого рішення наявні всі підстави, визначені ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбаченій вказаною нормою закону, а також не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покладених на нього обов`язків, застава може бути визначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи вищевикладені обставини, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до висновку про визначення застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 200 грн.
Внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Шепетівської місцевої прокуратури задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 травня 2019 року про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення на нього у зв`язку з цим відповідних обов`язків скасувати та ухвалити нову.
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30.06.2019 року включно.
Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 384 200 грн.
У разі внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 : прибувати за кожною вимогою до суду, прокуратури, поліції; прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває провадження, з встановленою періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого проживання, роботи чи навчання.
Роз`яснити, що у разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4