ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/390/19 Справа № 199/246/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою скаргу ОСОБА_6 , в частині зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, розглянути у встановлений судом строк його клопотання від 27 липня 2018 року (вх. № 78а-108) до керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що він має право повторно звернутися з такою скаргою до слідчого судді.

У задоволенні скарги ОСОБА_6 в частині встановлення уповноваженій службовій особі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 розумного строку на виконання процесуальних дій, відповідно до положень ст. 111, ст. 220 та ст. 56 КПК на виконання ухвали слідчого судді від 09 серпня 2018 року, у справі № 199/246/18 та зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 повідомити скаржника про результати розгляду його клопотання в порядку, встановленому положеннями гл. 11 КПК, відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано рекомендаційними роз`ясненнями, викладеними в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», за якими у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду, у випадку залишення скарги без розгляду, скаржник буде мати право повторно звернутися з такою скаргою в суд. Слідчий суддя прийшов до висновку, що скаргу ОСОБА_6 в частині зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 розглянути у встановлений судом строк його клопотання від 27 липня 2018 року (вх. № 78а-108) до керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, - слід залишити без розгляду.

В іншій частині ОСОБА_6 подана скарга з приводу встановлення уповноваженій службовій особі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 розумного строку на виконання процесуальних дій відповідно до положень ст. 111, ст. 220 та ст. 56 КПК на виконання ухвали слідчого судді від 09 серпня 2018 року у справі № 199/246/18 та зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, повідомити скаржника про результати розгляду його клопотання в порядку, встановленому положеннями гл. 11 КПК.

Районний суд вказав, що ОСОБА_6 у своїй скарзі фактично посилається на встановлення процесуального строку слідчим суддею. Разом з тим, приписи ч. 1 ст. 114 КПК України, регулюють питання встановлення процесуальних строків на вчинення учасниками кримінального провадження певних дій у межах розгляду клопотання слідчим суддею кримінального провадження, а не в порядку контролю за дотриманням прокурором розумних строків, слідчий суддя і прийшов до висновку, що скарга в цій частині не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи доводи скарги в частині зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 повідомити скаржника про результати розгляду його клопотання в порядку, встановленому положеннями гл. 11 КПК, слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначені ОСОБА_6 вимоги не віднесені КПК України до повноважень слідчого судді, тому скарга останнього, в цій частині, також задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_6 просить поновити йому строку апеляційного оскарження ухвали від 22.02.2019 року, як пропущений з поважних причин; ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити всі його вимоги, зазначені у скарзі від 03 січня 2018 року на бездіяльність слідчого.

Вважає, що ухвала є незаконною, оскільки слідчий суддя є фігурантом кримінального провадження за його заявою, тому слідчий суддя повинен був заявити собі самовідвід.

Зазначає, що твердження слідчого судді про те, що неявка в судове засідання скаржника унеможливлює розгляд скарги по суті, на його думку, є незаконним та безпідставним.

Вказує, що згідно вимог ч.1 ст. 114 КПК України, слідчий суддя або суд має право встановити процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК. Тому, на думку апелянта, висновок слідчого судді, що вимоги скаржника в частині встановленні прокурору строку виконання ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Також апелянт вказує, що йому, як потерпілому, згідно ст. 111 КПК України, прокурор повинен був повідомити про процесуальне рішення, яке було прийнято за результатами розгляду його клопотання від 27 липня 2018 року, однак до теперішнього часу прокурор не вчинив вказані процесуальні дії, в зв`язку з чим ним і було подано скаргу до суду на бездіяльність прокурора від 03.02.2019 року.

Щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, вказує, що оскаржувану ухвалу ним було отримано лише 02.03.2019 року, а тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.

В судове засідання апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_6 у зазначений час на 16 годин 05 хвилин 03 квітня 2019 року, не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що повідомив судовий розпорядник. Тому, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь суддя, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді складає 5 днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, про час, дату та місце слухання справи районним судом ОСОБА_6 був повідомлений належним чином (а.с.24,25).
В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_6 щодо поважності причин пропуску процесуального строку вказує на те, що копію ухвали слідчого судді від 22.02.2019 року він отримав лише 02 березня 2019 року. Тому вважає, що строк пропущено ним з поважних причин.
У відповідності до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначені вимоги є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.
Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України, є підставою для поновлення пропущеного строку.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Устименко проти України», щодо порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata. Тобто принципи остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Враховуючи, що поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_6 вчасно подати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді останнім не зазначено та фактично нічим не обґрунтовано, з огляду на те, що він знав про дату та час розгляду його скарги судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що останній мав реальну можливість у передбачений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України термін з дня оголошення слідчим суддею ухвали оскаржити її, і ніяких об`єктивних перешкод у цьому для нього не було. Його посилання на те, що копію ухвали він отримав лише 02.03.2019 року, не може бути підставою для поновлення строку оскарження цієї ухвали, оскільки ОСОБА_6 не надано доказу того, що він отримав копію ухвали саме 02.03.2019 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що немає об`єктивних підстав для поновлення ОСОБА_6 строку апеляційного оскарження ухвали. Тому апеляційна скарга ОСОБА_6 , відповідно до ст. 399 КПК України, підлягає поверненню особі, Яка її подала.
В разі наведення ОСОБА_6 належних доводів про причини пропуску строку на апеляційне оскарження даного судового рішення, вказане питання може бути вирішено у встановленому порядку.
Керуючись ст. 395, 398, 399 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні заяви ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року, - повернути апелянту.

Копію ухвали та оригінал апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4