УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013600 від 25 грудня 2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді охоронця в ПП «Сиріус», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 25.12.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, це кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

23 грудня 2018 року, ОСОБА_5 , приблизно о 21 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на фоні раніше вжитих алкогольних напоїв в приміщенні кімнати, що розташована в квартирі АДРЕСА_3 , вступив в словесний конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті якого наніс невстановленим предметом, що має колюче-ріжучі властивості, який він утримував в своїй правій руці, ОСОБА_8 не менше двох ударів в ділянку живота, тобто в область де розташовані життєвоважливі органи людини.

Згідно довідки Київської міської клінічної лікарні №1656 від 24.12.2018 потерпілій ОСОБА_8 , заподіяно наступні тілесні ушкодження, а саме: проникаюче поранення черевної порожнини, поранення тонкого кишечника, розповсюджений перитоніт.

На думку слідчого, існують ризики щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення нового злочину.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний вину визнав, щиро каявся.

Захисник зазначив, що наведені стороною обвинувачення ризики позапроцесуальної поведінки відсутні, крім того, підозрюваний наміру переховуватись від органу досудового розслідування не має.

На підставі викладеного захисник просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового засідання матеріали, дійшов висновку про таке.

Слідчим відділом Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0013600 від 25 грудня2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

25.12.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, це кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання особи .

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 певних ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що про реальне існування наведеного вище ризику свідчить відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, сім`ї, непрацездатних утриманців, тобто факторів, які б стримали останню від дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У той же час, не ґрунтуються на матеріалах клопотання доводи сторони обвинувачення про наявність ризику щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим та прокурором не надано даних на підтвердження ризиків, що підозрюваний може здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Однак, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити достатні гарантії виконання підозрюваним ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, вік, відсутність судимостей, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013600 від 25 грудня 2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:

- не залишати цілодобово приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 .

Строк дії цієї ухвали встановити по 25 лютого 2019 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1