Справа № 464/5888/18
пр.№ 1-кп/464/499/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2018 Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000081 від 29 листопада 2012 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кехнегала Товузького району Азербайджанської Республіки, азербайджанця, громадянина Азербайджанської Республіки, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не сидимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 25 вересня 2006 року близько 16.00 год., перебуваючи неподалік середньої загальноосвітньої школи №72 м. Львова, що по вул. Зубрівська, 1 у м.Львові, за попередньою змовою в групі із невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, керуючись єдиним корисливим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, зустрівши неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , та в ході розмови із останнім дізнавшись про наявність у нього мобільного телефону, реалізовуючи зазначений вище умисел, розуміючи, що неповнолітній потерпілий не зможе чинити їм активного опору, вихопили з рук ОСОБА_6 мобільний телефон „Samsung E 350, вартістю, на час вчинення злочину, 999грн., належний потерпілому, та на прохання потерпілого його повернути не реагували, продовжуючи утримувати при собі.

В той же час, до потерпілого ОСОБА_6 , поряд з яким перебували ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підійшов неповнолітній ОСОБА_7 , який мав при собі мобільний телефон „Sony Ericsson K 750i , та переконавшись у наявності якого ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, керуючись єдиним корисливим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, розуміючи, що неповнолітній потерпілий не зможе чинити їм активного опору, вирвали з рук ОСОБА_7 вказаний мобільний телефон, вартістю, на час вчинення злочину, 1200грн., в якому знаходилась сім- карта оператора мобільного звязку „Київстар з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 50 грн., на рахунку якої було 5 грн., належний потерпілому.

Після цього, ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 999грн.. а потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1255 грн.

Крім того, 14 жовтня 2006 року близько 18.00год., ОСОБА_8 , повторно, за попередньою змовою в групі із невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, керуючись єдиним корисливим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , побачили двох неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та, підійшовши до останніх, шляхом обману отримали від неповнолітніх ОСОБА_9 належний йому мобільний телефон „Nokia 6230, вартістю на час вчинення злочину, 1500 грн., та золотий ланцюжок, вагою 5 грам, вартістю, на час вчинення злочину, 750 грн., та ОСОБА_10 мобільний телефон „Nokia 6030, вартістю, на час вчинення злочину, 670 грн. У подальшому, не зважаючи на те, що дії ОСОБА_3 та невстановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, які були спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, були викриті, розуміючи, що неповнолітні потерпілі не зможуть чинити активного опору, на неодноразові прохання таких повернути їх майно, не реагували.

Після цього із викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2250грн., а потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 670 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), за попередньою змовою групою осіб, повторно визнав повністю. Пояснення дав аналогічні викладеним у фабулі обвинувачення. Ствердив, що на час вчинення злочинів був дуже молодим. Тривалий час, понад 10 років був відсутній в Україні, оскільки його батько важко захворів та вимушений був їхати в Азербайджан доглядати останнього. Просить суд його суворо не карати, не позбавляти волі, дати можливість виправитись, врахувати наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 ККУкраїни кваліфіковані вірно, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття. Обставинин, що обтяжують покарання обвинуваченому немає. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.

Одночасно, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочину, щире каяття, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язки.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: