УХВАЛА
21 листопада 2018 року

м. Київ
Справа №465/4621/16-к
Провадження № 51-172км17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України на вирок Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0002043 про обвинувачення
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верещиця Яворівського району Львівської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин за наступних обставин.
15 червня 2016 року приблизно о 17 год. 25 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині дороги вул. Княгині Ольги у напрямку вул. Володимира Великого біля буд. №5б порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України Р.І.п.1.5, п.1.10 (в частині значення термінів «пішохідний перехід», «небезпека для руху»), Р.2 п.2.3 п.п. «б» і «д», Р.12 п.12.3 та Р.18 п. 18.1 та 18.4 ПДР України, що проявилось у тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу потерпілий - пішохід ОСОБА_7 , не зупинився, щоб дати дорогу потерпілому, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на потерпілого, в результаті якого потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.
У зв`язку з цим суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначив покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн та на підставі ч. 3 ст. 53 КК, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, із розстрочкою виплати до 28 вересня 2017 року без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнуто з Моторного транспортного страхового бюро України грошові кошти у сумі 16 629, 40 грн на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 30 000 грн на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року вирок Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) посилається на істотне порушення судами норм кримінального процесуального права, у зв`язку із чим просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.
В обґрунтування наведеного зазначає, що всупереч вимогам ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом було залучено до участі в справі МТСБУ в якості співвідповідача, хоча позивач не подавав до МТСБУ заяву про виплату відшкодування в порядку, передбаченому ст. 35 цього закону.
Вказує, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції суду не було надано документу, який підтверджує, що ОСОБА_6 підпадає під категорію осіб, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правовової відповідальності і у зв`язку з чим відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є вказані особи, проводиться МТСБУ відповідно до вимог вказаного закону.
Вважає, що судом не обґрунтовано суму матеріальної шкоди, стягнутої з МТСБУ, оскільки відсутні документи, які підтверджують необхідність придбання медичних препаратів та необхідність додаткового харчування потерпілого.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор просив касаційну скаргу представника цивільного відповідача задовольнити частково, судові рішення скасувати в частині цивільного позову і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає таке кримінальне провадження на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї палати або у складі такої палати.

Під час судового розгляду Верховним Судом встановлено, що існують різні правові позиції щодо застосування колегіями Другої судової палати Касаційного кримінального суду Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час розгляду касаційних скарг в частині цивільних позовів в межах кримінальних проваджень щодо злочинів, передбачених ст. 286 КК.
Так, колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ухвалі від 30 серпня 2018 року (справа № 732/865/16-к) відхилено посилання представника цивільного відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) на те, що потерпілий не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, та залишено без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення зі страховика шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Разом із тим, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі суддів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 дійшла іншого висновку, залишивши без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні цивільного позову про стягнення з МТСБУ шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (справа № 357/9466/15-к). Зокрема, в ухвалі від 14 червня 2018 року колегія суддів зазначила, що законом визначений чіткий механізм звернення до МТСБУ для отримання відшкодування шкоди за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, який, зокрема, передбачає звернення потерпілого із відповідною заявою в порядку, передбаченому ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення єдності судової практики дане кримінальне провадження підлягає передачі на розгляд Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на підставі ч. 1 ст. 434-1 КПК.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Передати кримінальне провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України на вирок Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 на розгляд Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на підставі ч. 1 ст. 434-1 КПК.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3