Провадження №1-кп/127/714/18
УХВАЛА
22 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2018 р. за №0002150 та 27.03.2018 р. за №0001208 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 342, ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 309 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 342, ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд поставив на обговорення питання щодо доцільності продовження строку застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни, скасування немає, а тому з метою попередження вчинення нових правопорушень просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 вважає доцільним продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Пояснив, що немає наміру ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. У випадку зміни запобіжного заходу планує проживати за місцем реєстрації. За місцем реєстрації раніше не проживав, хто там на даний час проживає йому не відомо, дане житло належить іншій людині, яка зареєструвала його в даному помешканні.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, згідно положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.05.2018 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.07.2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.07.2018 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 17.09.2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2018 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09.11.2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 07.01.2019 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2018 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 23.02.2019 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, які за ступенем тяжкості є тяжкими злочинами та злочинами середньої тяжкості, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, постійного місця проживання немає, за місцем реєстрації до затримання не проживав та не є власником даного житла.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можна визнати стійкими.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого частина свідків на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.

При цьому суд, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, домашній арешт, не зможе на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 22.02.2019 року до 22.04.2019 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1) для відома та виконання в частині продовження строку запобіжного заходу та до Вінницької місцевої прокуратури для відома.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали в частині продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 22.02.2019 року до 22.04.2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя