Справа № 570/1315/17
номер провадження 1-кп/570/28/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його законного представника ОСОБА_5 ,
його захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000037 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, непрацюючий, є студентом, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України є не судимим,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

Неповнолітній ОСОБА_4 08 січня 2017 року приблизно о 01-ій годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин з метою нанесення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс йому один удар колюче-ріжучим предметом (ножем), який тримав в лівій руці в праву бокову поверхню тулуба. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, після чого зник з місця події
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не визнав, заперечив його причетність до вчиненого йому інкримінованого злочину. Розповів, що 07 січня ввечері відпочивав в кафе-барі «Крокус» в с. Великий Олексин Рівненського району. Спочатку він сидів за столиком у другому залі вказаного закладу. Час від часу він то з одними, то з іншими товаришами виходив на вулицю. До них за столик навіть сідав ОСОБА_7 , ніяких конфліктів між ними не було, він лише спитав його чи взяв він сльозогінного балончика. Сам ОСОБА_4 сприйняв це як жарт, так як між ними влітку був конфлікт з використанням балончика. Коли приїхав до закладу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то він з ними вийшов на вулицю. Вони стояли, розмовляли на вулиці на території закладу. В якийсь момент він відчув поштовх у спину, від поштовху він впав на столи, де стояла пляшка з пивом, яка впала і розбилася. Коли він оглянувся побачив ОСОБА_7 , який сказав йому «Пішли поговоримо». ОСОБА_7 пішов за приміщення закинутого цукрового заводу, де стоїть сміттєвий бак. ОСОБА_4 послідував за ним. За сміттявими баками Цебрук зняв кофту та почав провокувати бійку, він зрозумів, що розмови не вийде. Декілька раз ОСОБА_4 говорив ОСОБА_7 , що йому проблем не потрібно, оскільки він їде до Польщі на навчання. На що ОСОБА_7 відповів, що він нікуди не поїде і наніс йому декілька ударів руками. Після цього ОСОБА_4 дістав з кармана ножик. Ударів ножем він йому не наносив. ОСОБА_7 прожовжував до нього скакати та його штовхати. Умисно удар ножем ОСОБА_7 він не наносив. В судових дебатах та під час виступу з останнім словом визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому діяння без деталізації фактичних обставин провадження.
Позиція сторони захисту вказує на те, що ОСОБА_4 визнав факт вчинення злочину, зважаючи на рішення апеляційної та касаційної інстанції, обвинувачений є несудимим, а також захисник вказала на те, що її підзахисний дійсно, відверто, а не уявно визнав свою провину у вчиненому певному злочині, висловив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виразилося в його намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Потерпілому повністю відшкодовано, збитки як матеріальні, так і моральні. Захисник наголосила в судових дебатах, що згідно з досудової доповіді від 16.05.2017 року фахівця (з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації) Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_12 було зроблено висновок про те, що в ході проведеної роботи та згідно оцінки ризику зроблено висновок, що обвинувачений має низький рівень ризику небезпеки для суспільства та визначено за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Просила призначити її підзахисному покарання за нижньою межею санкції із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Вказані обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 підтвердили свідки та сам потерпілий.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 7 січня 2017 року приблизно о 22 годині прийшов до кафе-бару «Крокус», що знаходиться в с. Великий Олексин, Рівненського району. У вказаному закладі відпочивав разом зі своїми друзями. Протягом вечора, у цьому закладі бачив ОСОБА_4 , явних конфліктів між ними не було, лише окремі перепалки. Десь за 00 год. 8 січня 2017 року пішов за межі кафе-бару «Крокус», щоб покурити та сходити в туалет, а саме пішов за приміщення закинутого цукрового заводу, де стоїть сміттєвий бак. Коли звідти повертався, підійшовши ближче до сміттєвого баку, почув, як щось клацнуло, але на даний звук не звернув уваги, продовжував рухатись. В цей час з темряви вийшла до нього постать, з якою коли порівнявся, та він відчув біль в правій частині грудної клітки. Піднявши очі, він перед собою побачив ОСОБА_4 . Потерпілий зазначив, що ОСОБА_4 нічого не говорив при цьому. Потім він побачив, що ОСОБА_4 тримав в лівій руці ножа. Після цього потерпілий, нічого не говорячи, побіг в напрямку кафе-бару «Крокус». В цей час ОСОБА_13 залишився стояти на місці, куди він пішов далі не відомо. Забігши в заклад там розповів, що щойно ОСОБА_4 біля сміттєвого баку наніс йому тілесне ушкодження ножем. Потерпілий вказав, що ОСОБА_4 не пояснював чому наніс йому удар ножем. Йому також відомо, що після йього його друзі побігли на двір, щоб затримати ОСОБА_4 , проте що відбувалося далі не бачив, оскільки з рани йшла кров і був доставлений в Рівненську обласну лікарню. Потерпілий також вказав, що у нього були часті конфлікти із обвинуваченим, як тільки той приїзжав з навчання додому. Підтвердив, що завдана шкода йому повністю відшкодована ОСОБА_4 та просив цивільний позов не розглядати, претензій до обвинуваченого не має. В судовому засіданні ОСОБА_7 просив не карати ОСОБА_4 за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Показання свідків вказують на те, що в ніч з 7 січня на 8 січня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (кожен окремо) в різних компаніях друзів відпочивали в кафе-барі «Крокус», який знаходиться в с. Великий Олексин Рівненського району. Спочатку ОСОБА_4 бачили всередині даного закладу, потім він розмовляв з друзями на вулиці на території закладу, бачили як він направився територію кафе-бару «Крокус», за закинутим приміщенням. Свідки бачили як ОСОБА_7 біг з території, де знаходяться смітники, був з ножовим пораненням. Потім ряд людей, які розмовляли бачили ОСОБА_4 після інциденту та виясняли, що сталося. Всі свідки підтвердили, що ОСОБА_4 був в стані алкогольного сп`яніння та у нього в руках був ніж типу «метелик».
Так, свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказав, що приблизно після 00 годин, десь ближче до 01 години 8 січня 2017 року в приміщення кафе-бару «Крокус» зайшов ОСОБА_7 , який тримався за правий бік, на його одязі було видно пляму бурого кольору, було зрозуміло, що це кров. Він відразу почав шукати рідних ОСОБА_7 , щоб завезли останнього в лікарню. Що сталося йому невідомо і нічого у ОСОБА_7 він не питав. В подальшому від його товаришів, які там були присутні дізнався, що ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення у правий бік ОСОБА_4 .
В своїх показаннях свідок ОСОБА_15 зазначила, що 7 січня 2017 року разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_16 були в с. Великий Олексин Рівненського району, оскільки домовилися з друзями та родичами у вечірній час зустрітись в кафе-барі «Крокус», щоб провести разом час та поспілкуватись. У вказаний заклад разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_16 прийшли приблизно о 22 годині. Там їх чекала ОСОБА_17 та її друзі, які вже сиділи за столом і вони до них приєднались. Приблизно о 23 годині 7 січня 2017 року до них приєднався ОСОБА_4 з своїми двома товаришами, їх не знає, бачила вперше. Вони сіли до них за столик, але довго не були. Куди вони пішли не відомо. Час від часу вони то повертались, то відходили. Точно не знає в якій годині до неї, коли була в закладі підійшла ОСОБА_17 , яка є їй двоюрідною сестрою та попросила телефон, щоб подзвонити до свого батька, чому нічого не пояснювала. Через трохи після цього, не пам`ятає хто саме з відвідувачів закладу сказав, що на дворі, щось відбувається з нашим братом. Після цього вона та ОСОБА_16 пішли на двір разом з іншими відвідувачами та йшли за ними, бо не знали, що саме та де відбувається. Обійшовши по центральній дорозі, закинуте приміщення цукрового заводу, повернувши за нього вона попереду побачила біля верби багато людей, серед яких стояв її двоюрідний брат ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_17 забрала звідти свого брата та попросила її завезти ОСОБА_13 додому. Разом з ними поїхала її сестра ОСОБА_16 та хлопець ОСОБА_18 . В автомобілі ОСОБА_13 нічого не пояснював, він лише плакав. Зранку, ми дізнались, що Степана забрала поліція, бо ОСОБА_13 наніс тілесне ушкодження ножем ОСОБА_7 біля кафе-бару «Крокус».
Свідок ОСОБА_19 дала суду аналогічні показання.
Показання свідка ОСОБА_20 свідчать про наступне. 8 січня 2017 року приблизно в 00 годин він разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_11 приїхали до кафе-бару «Крокус», який знаходиться в с. Великий Олексин Рівненського району. В кафе-бар «Крокус» їх запросив ОСОБА_4 , з яким він товаришує з четвертого класу. Коли приїхали до кафе-бару «Крокус», то ОСОБА_4 ми виявили в середині закладу. В цей час ОСОБА_13 був разом з братами ОСОБА_22 , а саме з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Оскільки в приміщенні голосно грала музика, то він вивів ОСОБА_25 на двір, а саме на територію закладу, до столиків, що на вулиці. З ними також на двір вийшли ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . ОСОБА_24 та ОСОБА_23 він також знає зі школи. Коли вони були на дворі, то ОСОБА_20 побачив, що ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 перебували в стані алкогольного сп`яніння, це було видно по їхньому зовнішньому вигляду, а найбільше по очах. Разом з ними були і дівчата ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , усі разом розмовляли. В цей час підійшов до них незнайомий молодик, після цього, ОСОБА_13 та незнайомець пішли за територію кафе-бару «Крокус», як він зрозумів, щоб вияснити відносини. ОСОБА_20 з ними не пішов, але бачив, що вони пішли до смітника, який знаходився навпроти входу на територію кафе-бару «Крокус», за закинутим приміщенням. Що відбувалось між ОСОБА_31 та незнайомцем за сміттєвим баком, не бачив, оскільки в ту сторону не дивився. В цей час він стояв на подвір`ї закладу та спілкувався з дівчатами. ОСОБА_26 розмовляв з кимось, а ОСОБА_24 не бачив, де він був невідомо. Свідок побачив, як з кафе-бару «Крокус» вийшли три незнайомих хлопця, одягнені в темні шапки, куртки, облич їхніх не бачив. Ці хлопці пішли в напрямку сміттєвого баку, він пішов за ними. Коли підходив до того місця, то незнайомець, з яким пішов ОСОБА_28 біг звідти. Коли свідок обійшов автомобіль, який знаходився на шляху та закривав видимість, то він побачив, що на відстані приблизно 7 м від стіни закинутого приміщення стоїть ОСОБА_13 , а до нього підходять незнайомці, за якими він йшов. Хтось з незнайомців, сказав, що у Степана ніж. Крім того, вони питали чи це він порізав, але імені при цьому не називали, кого саме. Також просили, щоб віддав ножика. При цьому постійно намагались скоротити відстань. В цей час ще підійшли люди. І тоді ОСОБА_13 побіг, а вони за ним. Оскільки хтось з незнайомців стукнув ОСОБА_32 , бо той також захищав Степана, то він підійшов до ОСОБА_32 та заспокоював його.
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дали пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_33 Додавши при цьому, що коли вони розмовляли, то до них підійшов незнайомий хлопець та штовхнув ОСОБА_25 двома руками в плече. Від цього ОСОБА_13 похилився на стіл, навіть зі столу впала пляшка пива, яка там стояла ще від тоді, як вони приїхали. Після цього між ОСОБА_31 та цим молодиком виникла словесна перепалка. В ході якої ОСОБА_28 говорив, що він завтра їде до Польщі, але молодик, який його штовхнув, сказав, пішли поговоримо. Цей молодик, з яким у Степана була словесна перепалка, також перебував у стані алкогольного сп`яніння, це було зрозуміло по його поведінці. Після того, як незнайомець сказав йдемо поговоримо, то вони разом пішли за територію кафе-бару «Крокус», а саме прямо від входу на територію закладу, за закинуте приміщення. Приблизно за 5 хвилин повз них пройшов молодий хлопець, з яким у ОСОБА_25 був конфлікт, який рукою тримався за живіт.
Показаннями свідка ОСОБА_17 , зазначено, що 7 січня 2017 року разом зі своїми друзями, а саме з ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 вони прийшли в кафе бар «Крокус» приблизно о 22 годині, щоб відпочити. З ними за столиком в другому залі одразу біля входу зліва сидів і її брат ОСОБА_28 зі своїми двома друзями ОСОБА_37 та ОСОБА_38 . Пізніше вона виходила на вулицю та бачила свого брата, який стояв та розмовляв з друзями. ОСОБА_13 був в порядку, без візуальних ушкоджень. Запевнившись, що все добре вона пішла у приміщення кафе-бару «Крокус». Після цього, ОСОБА_13 більше до кафе-бару «Крокус» не повертався. Тобто ні за столиком, ні в середині приміщення вона його не бачила. В подальшому хтось із односельчан їй повідомив, що б`ють брата. Вийшовши на двір, неподалік магазину «1000», вона побачила натовп людей та Степана, який лежав на землі, також там були хлопці, які стояли навколо нього та били його ногами по голові. Вказати конкретно, хто бив ОСОБА_13 ногами по голові вона не може, бо їх не знає. Свідок одразу забрала ОСОБА_13 та зателефонувала батькові, повідомивши його про подію. Батько їй сказав забирати ОСОБА_13 та везти додому. Коли вона запитувала у Степана, що сталось та чому його б`ють, він конкретно нічого не пояснив, сказав, що його не люблять та постійно чіпляються до нього. Степана додому завіз ОСОБА_39 , а я залишилась в кафе-барі «Крокус». Через деякий час до кафе бару «Крокус» приїхала поліція та почали закривати кафе. Саме тоді я пішла додому. Прийшовши додому я побачила, що ОСОБА_13 та тата вдома немає. Мама розповіла, що приїхала поліція та забрала батька зі ОСОБА_13 . Але чому вона не знає. Щось сталось в кафе-барі «Крокус». Зранку 8 січня 2017 року, коли тато повернувся додому, то розповів, що вночі був поранений ОСОБА_7 , йому зробили операцію, і в цьому підозрюють Степана.
Аналогічні показання були надані суду ОСОБА_34 та ОСОБА_40 .
Свідок ОСОБА_41 вказав, що в період часу з 00 год. по 01 год. 08 січня 2017 року, коли він був у приміщенні кафе-бару «Крокус», то побачив, що в кафе забіг ОСОБА_7 та повідомив, що його підрізав ОСОБА_4 . З яких причин ОСОБА_42 не пояснював. Після цього він одразу вийшов на двір та побачив, що за територією кафе-бару «Крокус», від воріт на відстані приблизно 10 м стоїть ОСОБА_28 . Разом зі свідком був ОСОБА_43 . Вони вдвох почали запитувати у Степана, нащо він підрізав ОСОБА_44 , на що ОСОБА_13 нічого не пояснював, а діставши руки з кишень, розклав ніж, та пригрозив, що застосує ножа і до них. Він чітко бачив, як в правій руці ОСОБА_28 тримав ножа. Ніж був довгий, довжина леза була приблизно 10 см., ширина леза була 2 см, рукоятка була такою ж довжиною як і лезо. В подальшому я бачив, що рукоятка була синього чи зеленого кольору та переливалася. Ніж був типу «метелик». Коли я та ОСОБА_43 намагались ближче підійти до ОСОБА_25 , він повернувся та почав від нас тікати. Коли ОСОБА_28 порівнявся з приміщенням опорного пункту, що в с. Великий Олексин Рівненського району, то ОСОБА_43 повалив з ніг ОСОБА_25 на землю, на сніг. Після падіння ОСОБА_28 лежав піджавши руки та ноги обличчям та грудьми до землі. Він бачив, що ОСОБА_28 тримає ножа в руках. Крім того, я намагався відібрати у Степана ніж, щоб він нас чи себе ним не поранив, але нічого не вийшло. В цей час до них підійшли сестри ОСОБА_25 , два невідомих хлопця, один з них вигляд мав приблизно 14-16 років, був низького зросту, інший був високим, та на вигляд мав не більше 18 років. Ці хлопці захищали Кузьмича Степана, вони хотіли його забрати. Я точно не пам`ятаю, але мені здається ми разом з ОСОБА_45 кілька разів стукнули Степана в лівий бік, але не сильно, щоб останній заспокоївся. На видимих частинах тіла у ОСОБА_25 жодних тілесних ушкоджень не бачив. Оскільки він із ОСОБА_46 сильно замерзли, і крім того, підійшли і інші мешканці села, які не давали ОСОБА_13 втекти, то він разом з ОСОБА_45 пішли до приміщення кафе.
Аналогічні показання дав і ОСОБА_47 , зазначивши, що пізніше, коли приїхали працівники поліції, то він їм показував місце, де саме він наздогнав та збив з ніг ОСОБА_4 . В його присутності на відстані приблизно двох метрів від місця, де лежав ОСОБА_4 , працівники поліції знайшли ніж. В ньому він впізнав той ніж, який бачив у руках ОСОБА_4 і яким останній йому погрожував.
В своїх показаннях ОСОБА_48 зазначив, що бачив як ОСОБА_49 та ОСОБА_47 намагалися затримати та заспокоїти ОСОБА_4 . Той весь час пручався та погрожував всім, хто стояв, навколо нього. На запитання чи це він підрізав ОСОБА_7 . ОСОБА_4 відповів: «Щоб не був таким борзим», більше ніяких пояснень з цього приводу від нього не було.
В своїх показаннях ОСОБА_26 вказав, що до них за столик підсів невідомий йому ОСОБА_7 , якій як він зрозумів є знайомим ОСОБА_4 . Вони спочатку між собою спілкувалися в доброму тоні та шуткували. Це продовжувалось приблизно 5-7 хв. В процесі спілкування між ними щось не сподобалось ОСОБА_7 і він вдарив долонею правої руки по обличчю ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_50 вийшов на вулицю, спілкувався з друзями, ОСОБА_7 з ними не було, про цей інцидент ОСОБА_50 не згадував. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_7 і запропонував ОСОБА_4 піти поговорити.
ОСОБА_27 дав показання, аналогічні показанням свого брата ОСОБА_51 , лише зазначив, що ніяких конфліктів всередині кафе-бару між ОСОБА_52 та ОСОБА_53 не помітив.
Свідки ОСОБА_54 та ОСОБА_55 вказали на те, що бачили пораненого ОСОБА_7 , який прибіг в кафе-бар «Крокус» і саме від нього знають, що ножове поранення йому заподіяв ОСОБА_4 .
Вказані обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 та його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується крім показань свідків, іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 08.01.2017 (а.с. 19-22 Т.1), згідно якого на місці події вилучено ніж, яким ОСОБА_4 наніс тілесне ушкодження ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 08.01.2017 (а.с. 23-24 Т.1), згідно якого в приміщенні КЗ РОКЛ оглянуто кофту, яка належить ОСОБА_7 , в якій він був на момент вчинення злочину і на якій виявлено поріз довжиною 2,5 см; протоколом огляду предметів від 08.01.2017 (а.с. 26-31), а саме речей, в яких перебував ОСОБА_4 під час вчинення злочину; протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2017(а.с. 73-79 Т.1) за участі потерпілого, протоколом пред`явлення предмету, а саме ножа, яким заподіяно тілесне ушкодження ОСОБА_7 для впізнання потерпілому (а.с. 80-82 Т.1); протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_56 від 01.03.2017(а.с. 84-92 Т.1), протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_57 від 01.03.2017 (а.с. 94-99 Т.1), протоколом пред`явлення предмету, а саме ножа, яким заподіяно тілесне ушкодження ОСОБА_7 для впізнання свідку ОСОБА_58 від 01.03.2017 (а.с. 103-105 Т.1); протоколом пред`явлення предмету, а саме ножа, яким заподіяно тілесне ушкодження ОСОБА_7 для впізнання свідку ОСОБА_59 від 01.03.2017 (а.с. 100-102 Т.1), висновком експерта від 31.01.2017 №2.2-28/17 (а.с. 130-135 Т.1), висновком експерта від 20.02.2017 №34-мк, висновком експерта від 09.02.2017 №2.2-29/17 (а.с. 138-147 Т.1), висновком судово-психіатричного експерта №44-12/17 від 16.02.2017 (а.с. 168-171 Т.1), висновком експерта №128 від 07.02.2017 (а.с. 174-175 Т.1), висновком експерта №128/Д-200 від 28.02.2017 (а.с. 178-179 Т.1), висновком експерта №88 від 01.03.2017 (а.с.182-183 Т.1), висновком експерта №128/Д-200/Д-239 від 16.03.2017 (а.с. 198-199 Т.1), висновком експерта від 17.02.2017 №63 (а.с. 202-203 Т.1).
Беручи до увагу думку захисника обвинуваченого, з урахуванням неможливості, використання відомостей, які містяться в невідкритих речах, а саме джемпері та ножі (ч. 12 ст. 290 КПК України), відомості, які містяться в протоколах відносно цих речей, а разом з тим і висновок експерта про ці речі визнаються судом недопустимими доказами в даному кримінальному провадженні.
Досліджені в судовому засіданні дані, які характеризують обвинуваченого (а.с. 1-14 Т.2) вказують на те, що об`єктивних негативних характеризуючих даних обвинуваченого не наведено, а саме: до сільської ради за місцем проживання скарги та негативні повідомлення не надходили.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння., за ч. 1 ст. 121 КК України.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, врахувавши показання свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Рівненського міського суду від 11.11.2016 року, який набрав законної сили 12.12.2016 року, за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки (вказаний вирок за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 , поданою 24.01.2017 року після набрання вироком законної сили, змінено ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06.03.2017 року та засуджено ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном на 1 рік). Однак, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року у справі № 570/1455/18 задоволено подання старшого інспектора сектору ювенальної пробації м. Рівне про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року за ч. 4 ст. 296 КК України, зміненого ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 березня 2017 року, з випробуванням після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_4 . Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 26.06.2018 року Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в провадженні в суді першої інстанції, задоволено частково. Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року скасувано. Постановлено нову ухвалу, якою подання старшого інспектора сектору ювенальної пробації м. Рівне про звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_4 , задоволено. В своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив: «Покликання апелянта про вчинення ОСОБА_4 під час іспитового строку кримінального правопорушення не грунтуються на положеннях ч. 1 ст. 62 Конституцї України та ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, згідно яких особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.».
12 жовтня 2018 року Ухвалою Верховного Суду у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2018 року відмовлено. Згідно ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Відповідно до п. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання. Отже, судимість за вчинення злочину, передбачену ч. 4 ст. 296 КК України погашена, обвинувачений відповідно до ст. 89 КК України вважається раніше не судимою особою.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, суд погоджується з думкою захисника та зазначає, що право на презумпцію невинуватості, закріплене у пункті 2 статті 6 Конвенції є одним з елементів справедливого судового розгляду кримінальної справи, який вимагається відповідно до пункту 1 цієї ж статті (див. рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллен де Рібемонт проти Франції» (Allenet de Ribemont v. France), п. 35, Series A, № 308 ). Воно забороняє передчасне вираження самим судом думки про те, що «той, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення», є винним, до того, як це було доведено відповідно до закону самим судом (див. рішення від 25 березня 1983 року у справі «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37, Series A. 62). Тому, всі доводи сторони обвинувачення про винність ОСОБА_4 у вчиненні інших кримінальних правопорушень суперечить як нормам КПК України, так і пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
При призначені покарання суд враховує, що обвинувачений негативно не характеризується, на даний час вважається раніше не судимим. Враховуючи пом`якшуючі покарання обставини суд бере до уваги практику Верховного Суду (Касаційний кримінальний суд) та зазначає, що у справі № 759/7784/15-к залишаючи в силі вирок апеляційного суду фактично розтлумачив поняття «щире каяття» зазначивши при цьому, що у даному кримінальному провадженні хоча і визнано обставиною, яка пом`якшує покарання засуджених, їх щире каяття у вчиненому злочині, проте така обставина носить лише формальний характер. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. (ВС/ККС № 759/7784/15-к від 22.03.2018). Зважаючи на вищенаведене, суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, повне відшкодування завданих злочином збитків та вчинення злочином неповнолітнім.
Обтяжуючими покарання обставинами судом визнано вчинення ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 є несудимим відповідно до ст. 89 КК України, то така обтяжуюча обставина, як рецедив злочину, врахована судом бути не може.
За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з наведених характеристик обвинуваченого, зважаючи на повне відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, відсутність негативних характеристик особи, а також зважаючи на те, що ОСОБА_4 на даний час вважається не судимим, беручи до увагу досудову доповідь органу пробації суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за нижньою межею санкції та виправлення засудженого без відбування покарання і звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком на три роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- попросити публічно пробачення у потерпілого.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.
Зняти арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2017 року.
Речові докази по справі - джинсові штани світло-синього кольору «House Denim»; флісова кофта «Benghaus» темно-синього кольору, куртку зимову чорного кольору «Diversa»; перчатки зеленого кольору флісові повернути власнику ОСОБА_4 ; сіру кофту повернути потерпілому ОСОБА_7 ; ніж з написом «Brand way 440c stell» знищити.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1