У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2018 року смт. Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ;
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2016 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2016 року, відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України надійшов до Кривоозерського районного суду Миколаївської області 27 жовтня 2016 року.
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2018 р. для розгляду кримінального провадження визначено суддю ОСОБА_1 , після звільнення у відставку судді ОСОБА_7
31 липня 2018 року ухвалою судді призначено підготовче судове засідання у вказаному провадженні на 01 жовтня 2018 року, яке було відкладено в зв"язку з неявкою потерпілого та його захисника.
В підготовчому судовому засіданні 19 листопада 2018 року прокурор вказував про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, вказуючи, що провадження підсудне Кривоозерському районному суду Миколаївської області, відсутність підстав для його зупинення, закриття, чи повернення. Заявив клопотання про виклик в судове засідання свідків, зазначених в обвинувальному акті.
Обвинувачений та його захисник проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.
Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні вказував, що бажає найскорішого розгляду провадження відносно ОСОБА_4 , не має до нього жодних претензій.
Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
За положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, згідно положень ч.1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення повинно складатися із обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, мету його вчинення, діяння (дія чи бездіяльність) особи, наслідки від таких дій, причинний зв`язок між діями та відповідними наслідками, що настали а також обставини, що впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Крім того, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК).
Положення чинного Кримінального процесуального кодексу України регламентують, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.8 КПК України). При цьому положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року практика Суду визнається джерелом права в Україні.
Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008р. зазначив, що у тексті підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р., справа "Даллос проти Угорщини", п.47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п.3 ст.6 Конвенції (рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54).
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 , 08 травня 2016 року близько 16.00 год, перебуваючи на АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на грунті неприязних відносин, що раптово виникли, наніс ОСОБА_6 один удар дерев"яною битою по голові, один удар по правій гомілці, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани голови, які згідно висновку судово-медичного екперта №301 від 12 травня 2016 р. відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.
Суд вважає, що у даному кримінальному провадженні, формулювання обвинувачення не є конкретним, оскільки не містить деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, яке мало місце 08 травня 2016 року, не конкретизовано об`єктивну сторону інкримінованого злочину, причинний зв`язок між діями та відповідними наслідками, що настали.
Обставини кримінального правопорушення, викладені прокурором у обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , у своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що у свою чергу не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Судом звертається увага на те, що положеннями ст.314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування після їх надходження до суду.
Також чинний КПК України не ставить в залежність відповідність обвинувального акту вимогам закону від можливості їх виправлення процесуальних порушень в подальшому, в ході судового розгляду, наприклад шляхом зміни прокурором обвинувачення на підставі ст.338 КПК України, оскільки така зміна обвинувачення можлива лише при встановленні в ході судового розгляду нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що невідповідність обвинувального акта положенням чинного КПК України є підставою для повернення процесуального документа винятково на етапі проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції. Правильність формулювання обвинувачення як одна з вимог обвинувального акта має перевірятись лише судом першої інстанції в порядку, визначеному положеннями ст.314 КПК України, яка і визначає процесуальні наслідки неправильності, у тому числі неповноти сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення. З огляду на положення ст.337 КПК України саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта в послідуючому має бути проведено судовий розгляд.
Беручи до уваги те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає положенням КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, тому суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.291, 314-317, 372, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №00000224 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КК України, повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 23 листопада 2019 року о 11.47 год..

СУДДЯ:(підпис)

Згідно з оригіналом:
Суддя Кривоозерського
районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1