КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого детектива керівника Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись ним, яке тимчасово вилучене під час обшуку, 11.03.2019 року, за місцем проживання ОСОБА_7 , в домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон iPhone модель А1687 id: BCG-E2944A IC:579С- НОМЕР_1 ; зовнішній жорсткий диск iStorage disk Ashur PRO IS-DP3-256-2000F.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу та доповнення до неї вказує на те, що арештоване майно жодного відношення до матеріалів кримінального провадження не має. Крім того, слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна порушено вимоги ст. 172 КПК України.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що розгляд клопотання детектива проводився без повідомлення власника майна, а апеляційна скарга подана у строки визначені ч. 3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо поважності причин пропуску стоку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не потребує поновлення.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000438 від 26.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Постановою детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України від 11.03.2019 року вказане в клопотанні майно визнано у кримінальному провадженні №0000438 від 26.02.2019 року речовим доказом.

12.03.2019 року старший детектив керівник Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, 11.03.2019 року, за місцем проживання ОСОБА_7 , в домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон iPhone модель А1687 id: BCG-E2944A IC:579С- НОМЕР_1 ; зовнішній жорсткий диск iStorage disk Ashur PRO IS-DP3-256-2000F, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної

особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи дане клопотання органу досудового розслідування, внесене в межах кримінального провадження №0000438 від 26.02.2019 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на вказане майно, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні сторони обвинувачення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, відтак доводи апеляційної скарги про те, що арештоване майно не має жодного відношення до відкритого кримінального провадження є необґрунтованими.

Посилання апелянта про порушення слідчим суддею вимог визначених ст. 172 КПК України, також не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції розглянув внесене на розгляд клопотання органу досудового розслідування про арешт майна з дотриманням всіх вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого детектива керівника Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись ним, яке тимчасово вилучене під час обшуку, 11.03.2019 року, за місцем проживання ОСОБА_7 , в домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон iPhone модель А1687 id: BCG-E2944A IC:579С- НОМЕР_1 ; зовнішній жорсткий диск iStorage disk Ashur PRO IS-DP3-256-2000F, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2444/2019 Категорія ст.170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1