Справа № 405/770/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
встановив:
ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого СВ ГУНП в Кіровоградській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження за 3 0000277 від 13.09.2018, повернути йому автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений 28.12.2018 в ході обшуку у невідкладних випадках вказаного транспортного засобу
В обґрунтування своєї скарги зазначив, що СУ ГУ НП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000277, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2018 за ст.189 ч.2 КК України стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В рамках даного провадження правоохоронними органами проведено обшук належного йому автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 . За результатами даного обшуку автомобіль вилучено та поміщено на площадку слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області. На письмову заяву його представника про повернення даного автомобіля або ж повідомлення про правові підстави його не повернення отримано відповідь, у якій слідчий вказав, що обшук автомобіля проводився як невідкладна слідча дія, в результаті якої автомобіль вилучено;слідчим суддею Ленінського районного суду м.Кіровограда надано дозвіл на обшук, та надано копію ухвали суду від 29.12.2018.

Разом з тим, відповідно до вказаної ухвали дозвіл на обшук надавався слідчому з метою відшукання та вилучення: мобільного телефону та предмету, схожого на биту. Мови про вилучення автомобіля в ухвалі немає. Даних про накладення арешту на автомобіль чи визнання його речовим доказом відповідь слідчого не містить. Вважає бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у навмисному неповерненні вилученого у нього особистого майна, а саме автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 , протиправною, яка не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, та такими що порушують його конституційні права.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 скаргу ОСОБА_5 підтримав, зважаючи на підстави, викладені в ній, просив її задовольнити. Зазначив, що право користування та розпорядження автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 надано ОСОБА_5 за довіреністю від 04.08.2017, а слідчий та прокурор відмовляючи йому в поверненні автомобіля, порушують надане законом право.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, при цьому зазначив, що вилучений в ході обшуку автомобіль має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки ухвалою слідчого судді від 29.12.2018 надано дозвіл на проведення обшуку вказаного автомобіля у невідкладних випадках, а також постановою слідчого від 29.12.2018 автомобіль визнано речовим доказом, оскільки підозрювані приїхали на вказаному транспортному засобі вимагати гроші. Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля є ОСОБА_9 , тому вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Прокурор підтримав пояснення слідчого, просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_5 не є автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 .

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали скарги, оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000277 від 13.09.2018, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що СВ РОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000277 від 13.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно приписам ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

28.12.2018 слідчим СВ РОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області проведено обшук автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 , як невідкладну слідчу дію, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «NOKIA» imei: НОМЕР_3 та предмет, зовні схожий на биту, коричневого кольору.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29.12.2018 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 з метою виявлення та вилучення: мобільного телефону марки «NOKIA» imei: НОМЕР_3 та предмету, зовні схожого на биту, коричневого кольору (а.п. 4-5).

Постановою заступника начальника відділу розслідування ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області від 29.12.2018 автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , сірого кольору, вилучений 28.12.2018 в ході обшуку, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000277 від 13.09.2018 (а.п. 17).

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

КПК передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України вилучений автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 є тимчасово вилученим майном та має бути повернутий особі, у якої його вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Разом з тим, орган досудового розслідування у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України, не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому, оцінюючи підстави віднесення майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України, слід виходити від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК України, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

В даному випадку, транспортний засіб, який був вилучений, не є предметом, який містить на собі ознаки злочину і не вказаний в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку у невідкладних випадках. Отже, таке майно підлягає негайному поверненню, оскільки прямо надано дозволу на його відшукання не було. Крім того, слідчим в клопотанні про отримання дозволу на обшук автомобіля, взагалі не сказано, що автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 був вилучений під час обшуку.

Відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017, у розділі 1.2 вказав, що результат аналізу ухвал слідчих суддів свідчить про те, що аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що якщо ці докази були одержані під час обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування.

Крім того, положення ч. 1 ст. 100 КПК України наголошують на тому, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Таким чином, законність володіння органом досудового розслідування майном, яке визначене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

Доводи прокуратора та слідчого щодо неповернення автомобіля ОСОБА_5 , оскільки останній не є відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником вказаного автомобіля, слідчий суддя оцінює критично, оскільки власником автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 ОСОБА_5 видана довіреність від 04.08.2017, яка наділяє ОСОБА_5 правом користування та розпорядження вказаним транспортним засобом (а.п. 8).

За таких обставин, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки в діях органу досудового розслідування вбачається безпідставне неповернення тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 та порушення права уповноваженої власником особи на користування та розпоряджання таким майном, оскільки арешт на автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 не накладений, заборона користуватися чи розпоряджуватися вказаним транспортним засобом відсутня, причини вилучення автомобіля під час обшуку 28.12.2018 незрозумілі, оскільки ухвалою слідчого судді від 29.12.2018 дозвіл на вилучення такого майна не надавався.

Враховуючи вище викладене, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.ст.303,306-307,369-372 КПК України,
постановив:
скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, - задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 негайно повернути ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , сірого кольору, вилучений 28.12.2018 в ході обшуку у невідкладних випадках вказаного транспортного засобу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10