233 № 233/6427/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2019 року слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заступника СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_5 за фактами умисного і систематичного не виконання постанов слідчого судді слідством , -
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_5 за фактами умисного і систематичного не виконання постанов слідчого судді слідством.
Заявник ОСОБА_5 двічі 14 березня 2019 року і 19 березня 2019 року, будучи належним чином повідомленим, не з`явився в судові засідання. Натомість електронною поштою від заявника 14 березня 2019 року та 19 березня 2019 року надходили до суду заяви про відкладення судових засідань без обґрунтування поважності причин для відкладення судового розгляду скарги по суті.
02 квітня 2019 року під час проведення судового засідання заявник самовільно покинув залу судового засідання, незважаючи на попередження слідчого судді про наслідки такої поведінки у вигляді залишення скарги без розгляду.
Прокурор та представник Костянтинівського ВП в судовому засіданні просили залишити скаргу без розгляду.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить таких висновків.
Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу…. Розгляд скарг під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії або бездіяльність яких оскаржуються.
За правилами ст. 329 КПК України сторони та учасники кримінального провадження, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані додержуватися порядку в судовому засіданні і беззаперечно підкорятися відповідним розпорядженням головуючого у судовому засіданні.
Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок кримінального судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить між іншим дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Для цих цілей Конвенцією передбачена ціла низка прав і процесуальних гарантій. Однак наявність таких прав і гарантій у той же час не надає переваг тим особам, які користуються наданими їм правами. Статтею 17 Конвенції «Заборона зловживання правами» передбачається, що жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).
Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 року № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»: « … у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою скаргою в суд».
Виходячи з вищенаведеного, оскільки заявник ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, під час проведення судового засідання самовільно покинув залу судового засідання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.
У випадку залишення скарги без розгляду заявник буде мати право повторно звернутися з такою скаргою до суду.
Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 376 КПК України, слідчий суддя ,-
П О С Т А Н О В И В :
Скаргу ОСОБА_5 за фактами умисного і систематичного не виконання постанов слідчого судді слідством залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1