ровадження № 1-кс/727/4527/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

представник заявника - ОСОБА_3 ,.

прокурор - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню внесено відомості в ЄРДР за № 0000285, -

В С Т А Н О В И В :
До суду звернувся ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

В клопотанні посилається на те, що 14 липня 2014 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Чернівців ОСОБА_6 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000285 на майно, що розташоване у АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 звертався до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про виселення, а ОСОБА_7 зверталася з позовом до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Так, на підставі постанови Апеляційного суду від 27 червня 2018 року у справі № 727/2322/16-ц ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
ОСОБА_5 не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України. Враховуючи, що з моменту арешту майна пройшло 4 роки, підозра нікому не пред`явлена, досудове слідство на даний час не проводить жодних процесуальних дій, тому, вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і останній підлягає скасуванню.
Просить суд скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 липня 2014 року на майно, що розташоване у АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 .
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав викладених в ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Оглянувши матеріали додані до клопотання та матеріали кримінального провадження справи, заслухавши доводи заявника, адвоката, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Судом встановлено, що 14 липня 2014 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Чернівців ОСОБА_6 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000285 на майно, що розташоване у АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Також відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.
Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно доЗакону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Виходячи зі змісту вищенаведених норм та встановлених по справі обставин вважаю, що накладений ухвалою слідчого судді від 14.07.2018 р. арешт у вигляді, порушує права ОСОБА_5 на користування своїм майном передбачене Конституцією України та Європейською конвенцією виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 на час розгляду клопотання не надано процесуального статуту в кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в подальшому обмеження ОСОБА_5 в користуванні та володінні майном відпала потреба, а тому клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.9, 100, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, 96-1 КК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 липня 2014 року на майно, що розташоване у АДРЕСА_1 , яке належить

ОСОБА_5 в частині заборони користування та володіння.

В іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1