Справа № 128/378/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , особи без громадянства, рома, неодруженого, без освіти, до засудження непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 19.12.2017 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 187, ст. 71 ч.1 КК України до 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна

про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , який відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.12.2017 року, яким його засуджено за ч.3 ст. 187, ст. 71 ч.1 КК України до 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна, звернувся до суду з заявою про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України з 18.10.2017 року по 18.02.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.

Відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної заяви, просив відмовити в її задоволенні, оскільки вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відбулися вже після останньої редакції ч.5 ст. 72 КК України.

Суд, оглянувши подану заяву, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , вважає, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно вимог Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року до ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з врахуванням змін зазначається, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно роз`яснень ВССУ щодо застосування окремих положень Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

У відповідності до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року, він застосовується до всіх осіб, якими покарання не відбуто повністю саме на день набрання чинності цим Законом.

ОСОБА_4 відбуває покарання Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.12.2017 року, яким його засуджено за ч.3 ст. 187, ст. 71 ч.1 КК України до 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна. Кримінальне правопорушення, за яке останній засуджений, вчинено ним 17.10.2017 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 20.10.2017 року.

Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», на який посилається у своєму клопотанні засуджений ОСОБА_4 , вступив в дію 23.12.2015 року.

21.06.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», частину п`яту статті 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених в частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Згідно ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відбулися вже після набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1