КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/746/18
Провадження № 1-кп/534/129/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , законних представників обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представника уповноваженого підрозділу Національної поліції з ювенальної превенції ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000416 за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калинівка Джанкойського району АР Крим, громадянина України, учня спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у Центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Надія», за адресою: АДРЕСА_2

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

27 квітня 2018 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 прибув до відділу продажу чоловічих аксесуарів, що знаходиться на другому поверсі торгівельного приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 . Знаходячись у вказаному приміщені, під приводом обрання подарунка, ОСОБА_7 попросив продавця показати декілька товарів, а саме USB-запальнички та складні ножі. Оглядаючи товар у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів і мети, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також те, що за його діями спостерігає продавець, шляхом вільного доступу взяв до рук USB-запальничку марки «LIGHTER USB», вартістю 290 грн., USB-запальничку марки «DAE», вартістю 290 грн. та складний ніж марки «Boker», вартістю 225 грн., які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_14 , при цьому, ігноруючи присутність продавця та інших осіб, втік з місця скоєння кримінального правопорушення разом із згаданим майном загальною вартістю 805 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що знаходячись у приміщенні магазину під приводом купівлі товару відкрито викрав дві запальнички та розкладний ніж. Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом відкритого викрадення чужого майна, об`єм викраденого та його вартість не заперечував. Свої дій пояснив бажанням зекономити гроші, зазначивши, що рішення вчинити викрадення прийняв самостійно, ніхто з його оточення його до цього не підбурював. Через деякий час після втечі з магазину, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_15 , з яким він прийшов у цей магазин, та повідомив, що до на місце події прибули працівники поліції. Після цього ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції викрадене майно. У вчиненому ОСОБА_7 розкаюється та прохає суд суворо його не карати, а застосувати примусові заходи виховного характеру.

Будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не заявилась. Потерпіла звернулась на адресу суду із клопотанням про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Цивільний позов про відшкодування завданої шкоди потерпілою не заявлявся.

Крім показань обвинуваченого, вина ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, згідно із протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, 27.04.2018 до відділення поліції №2 звернулась продавець ОСОБА_16 з приводу крадіжки двох запальничок та складного ножа з торгового залу магазину «Універсам» у м.Горішні Плавні Полтавської області (а.с.144).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.04.2018 місцем вчинення злочину є приміщення торгівельної зони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 (а.с.145-148). В ході огляду були виявлені та оглянуті дві порожні пакувальні коробки з під запальничок USB з написами «LIGHTER USB» та «DAE».

За змістом інвентаризаційного акту ФОП ОСОБА_14 (а.с.156) встановлена недостача USB-запальнички марки «LIGHTER USB» золотистого кольору вартістю 290 грн., USB-запальнички марки «DAE» фіолетового кольору вартістю 290 грн. та складного ножа марки «Boker» вартістю 225 грн.

Згідно із протоколом огляду від 28.04.2018, ОСОБА_17 добровільно видав слідчому викрадені ним дві USB-запальнички та складний ніж марки «Boker» (а.с.150).
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину неповнолітнім. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 в суді просив звільнити його підзахисного від покарання із застосуванням до нього, відповідно до п.1 ч.2 ст.105 КК України примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_11 клопотання захисника підтримали та прохали застосувати примусові заходи виховного характеру.

Прокурор, представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_18 проти застосування заходів виховного впливу не заперечували.

Представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції в судовому засіданні охарактеризував неповнолітнього ОСОБА_7 з позитивного боку, зазначивши, що за період перебування на обліку у відділі з ювенальної превенції будь-яких правопорушень він не вчиняв.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання, суд враховує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив злочин, будучи неповнолітнім, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є студентом Вищого навчального закладу «Полтавський університет економіки і торгівлі», за місцем навчається характеризується позитивно, (а.с.176,177,185,226,227). Згідно із висновком про стан здоров`я ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я (а.с.185,190,191).

Досліджуючи умови життя та виховання неповнолітнього, суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_7 , 2001 року народження, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до інформації Служби у справах дітей батько неповнолітнього помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його мати рішенням Джанкойського районного суду АРК від 16.09.2003 позбавлена відносно нього батьківських прав. Тому рішенням виконавчого комітету Комсоомольської міської ради № 357 від 24.07.2003 опікуном ОСОБА_7 було призначено його рідну тітку ОСОБА_8 (а.с.229).

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_7 визначено низький рівень ризику вчинення повторного злочину та низький ризик небезпеки для суспільства (а.с.59-62).

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи із змісту ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України скоєний ОСОБА_7 злочин є злочином середньої тяжкості.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , те, що він вперше вчинив злочин середньої тяжкості, на час його скоєння перебував у неповнолітньому віці, його щире розкаяння та подальшу бездоганну поведінку, суд дійшов переконання, що на момент постановлення вироку він не потребує застосування покарання.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 захід виховного характеру в виді застереження.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (ст.ст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Питання про речові докази судом вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов потерпілим заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України, звільнити ОСОБА_13 від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження.
Речові докази у справі: USB-запальничку марки «LIGHTER USB», USB-запальничку марки «DAE», та складний ніж марки «Boker» - залишити потерпілій як їй належні (а.с.154,155).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1