Справа № 127/6972/17
Провадження №11-кп/801/511/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
якого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2019 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком та невідбутого покарання, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2014 призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Також зазначеним вироком вирішено питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довше ніж на 60 днів, тобто до 24.03.2019.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2019 року відкрито провадження за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , а ухвалою від 15 березня 2019 року також і за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на зазначений вирок суду.
Враховуючи, що судовий розгляд апеляційної скарги прокурора призначено на 02 квітня 2019 року і на стадії призначення до розгляду перебуває також апеляційна скарга обвинуваченого, а строк запобіжного заходу тримання під вартою закінчується 24 березня 2019 року, виникла необхідність вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою на час апеляційного розгляду.
В судовому засіданні прокурор, який брав учать у провадженні у суді першої інстанції, ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, мотивуючи його тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, просив врахувати що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є тяжким та вчинений під час іспитового строку, а сам обвинувачений не має постійного місця роботи.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики, якими прокурор обґрунтовує доцільність продовження запобіжного заходу, вичерпались, в зв`язку із цим просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем постійного проживання обвинуваченого, вважає, що застосування запобіжного заходу такого виду повістю унеможливить ризики, про які зазначає сторона обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_7 повністю погодився із позицією його захисника.
Заслухавши прокурора, захисника, думку самого обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , виходячи з наступного.
За змістом ст. 331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу. За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити тримання під вартою обвинуваченій особі на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів, відповідно до вимог ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, з`ясувавши і дослідивши всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшла висновку про те, що встановлені судом першої інстанції ризики не зменшилися.
На переконання колегії суддів, встановлені судом першої інстанції ризики можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, а саме ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або спроб незаконно впливати на недопитаних свідків на даний час не зменшились та є актуальними.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2 ст. 307 КК України, що належить до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Також вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий за умисний корисливий злочин, звільнений від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового терміну вчинив новий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість. Крім того, відсутність постійних місця роботи та джерела доходів вказує на те, що у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки, а ризики для кримінального провадження, з метою запобігання яким суд першої інстанції застосував запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжують існувати і не зменшилися.
Колегія суддів вважає твердження захисника із посиланням на ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 16.11.2015) про те, що обвинувачений вже майже відбув термін покарання, призначений вироком суду, передчасними, оскільки даний вирок ще не набрав законної сили, та такими, що не вказують на зникнення перерахованих ризиків.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в поданій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, призначивши йому покарання у виді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Таким чином, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачується, встановлені судом апеляційної інстанції обставини, підтверджені матеріалами провадження, дають підстави вважати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що застосований раніше судом першої інстанції запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає зазначеним у ст.177 КПК України меті і підставам обрання запобіжного заходу, та вважає за необхідне продовжити його дію строком на 60 днів, що відповідатиме вимогам ч. 3 ст. 331 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.05.2019 року включно.
Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарання (№ 1)».
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: