КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ПАТ «КВАЗАР», на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року,

за участі: прокурора адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 , та накладено арешт на нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, а саме: групу приміщень № 3/11, літера А-9, загальною площею 188,1 кв.м., що належать на праві власності ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «КВАЗАР», , із забороною проведення будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкти нерухомості за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, а саме: групу приміщень № 3/11, літера А-9, загальною площею 188,1 кв.м.

Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчим було доведено необхідність накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з таким висновком, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ПАТ «КВАЗАР» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Щодо строку апеляційного оскарження адвокат зазначає, що про наявність накладеного арешту на нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, ПАТ «КВАЗАР» дізналося лише 31 жовтня 2018 року під час отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Станом на 31 жовтня 2018 року ПАТ «КВАЗАР» не отримувало копію Ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає безумовному скасуванню.
Звертає увагу на те, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на нерухоме майно Публічного акціонерного товариства «КВАЗАР», хоча юридична особа - «КВАЗАР» - це Приватне акціонерне товариство.

Крім того, зазначає, що з моменту внесення 11 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення № 0001894, минуло п`ять місяців, однак до теперішнього часу цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Окремо звертає увагу суду автор апеляційної скарги на те, що відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, тобто навіть у випадку доведеності вини будь-кого з службових осіб ПАТ «КВАЗАР» у вчиненні якого-небудь кримінального правопорушення і його/їх засудження до певного виду покарання з конфіскацією майна, майно юридичної особи не може бути конфісковане, оскільки жодна із службових осіб ПАТ «КВАЗАР» відповідно до Статуту товариства не є власником майна ПАТ «КВАЗАР».

Також, в апеляційній скарзі наголошується на тому, що ані слідчим, ані слідчим суддею не встановлено майнового розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні. Крім того, при вирішенні питання про арешт майна ПАТ «КВАЗАР» слідчим суддею в порушення вимог ст. 173 КПК України, протиправно не зазначено яким чином нерухоме майно ПАТ «КВАЗАР» може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Як стверджує адвокат, оскаржуваною ухвалою, в порушення вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, застосований такий спосіб арешту майна, який об`єктивно призводить до надмірного обмеження правомірної господарської діяльності ПАТ «КВАЗАР».

Додатково в апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на постанову органу досудового розслідування від 14 травня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000618, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. На переконання останньої, будь-яке приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Північно- Сирецька, 1-3, в т.ч. й група приміщень № 3/11, літера А-9, загальною площею 188,1 кв.м., об`єктивно не може визнаватися речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001894, накладення арешту на таке приміщення є протиправним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що розгляд клопотання слідчого відбувся без участі ТОВ ПАТ «КВАЗАР»,копія оскаржуваної ухвали на адресу товариства не направлялась, а про її існування стало відомо 31 жовтня 2018 року, що не спростовується матеріалами провадження, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 травня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 001894, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ПАТ «КВАЗАР», діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману заволоділи групою нежитлових приміщень площею 173,9 кв.м., першого поверху адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9» за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, що є власністю держави та знаходилось на праві оперативного управління у ДП «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України.

Крім цього встановлено, що ПАТ «КВАЗАР» зверталось до Господарського суду м. Києва з позовом до ДП «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України про визнання права власності на групу нежитлових приміщень площею 173,9 кв.м., першого поверху адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9» за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04 жовтня 2016 року, постановою Вищого господарського суду України від 12 грудня 2016 року та ухвалою Верховного суду України від 11 квітня 2017 року - в задоволенні позовних вимог ПАТ «КВАЗАР» відмовлено.

У той же час, 10 квітня 2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 зареєстровано право власності на зазначене вище нерухоме майно за ПАТ «КВАЗАР». При реєстрації права власності використано підроблений технічний паспорт до якого внесено завідомо неправдиві відомості щодо адреси об`єкту із зазначенням наступних даних: група приміщень № 3/11, літера А-9, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 188, 1 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, що надало змогу провести реєстраційні дії.

14 вересня 2018 року слідчий відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 , звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, а саме: групу приміщень № 3/11, літера А-9, загальною площею 188,1 кв.м., що належать на праві власності ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «КВАЗАР», .
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 001894, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, а саме: групу приміщень № 3/11, літера А-9, загальною площею 188,1 кв.м., що належать на праві власності ПАТ «КВАЗАР», слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та фактично є об`єктом злочину.

Крім того, як встановила колегія суддів, вищезазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказам відповідно до постанови слідчого від 05 вересня 2018 року (а.п. 72-74).

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ПАТ «КВАЗАР», з потребами кримінального провадження.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання авторів апеляційної скарги на те, що слідчим суддею було безпідставно накладено арешт на вищевказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, авторами апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на нерухоме майно Публічного акціонерного товариства «КВАЗАР», хоча юридична особа - «КВАЗАР» - це Приватне акціонерне товариство, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки адвокат ОСОБА_5 не позбавлена можливості звернутися до місцевого суду із заявою про виправлення описки.

Твердження адвоката про те, що з моменту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, минуло п`ять місяців, однак до теперішнього часу цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а не з метою забезпечення цивільного позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою, в порушення вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, застосований такий спосіб арешту майна, який об`єктивно призводить до надмірного обмеження правомірної господарської діяльності ПАТ «КВАЗАР», не може бути визнано обґрунтованими, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Не приймає до уваги колегія суддів і посилання адвоката на те, що постановою органу досудового розслідування від 14 травня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000618, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Як вбачається з матеріалів судового провадження, кримінальне провадження № 0001894. у якому накладено арешт на згадане майно, не закрито.

Інші доводи, на які посилається представник в апеляційній скарзі, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ПАТ «КВАЗАР», навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ПАТ «КВАЗАР» строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 , та накладено арешт на нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, а саме: групу приміщень № 3/11, літера А-9, загальною площею 188,1 кв.м., що належать на праві власності ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «КВАЗАР», , із забороною проведення будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на цей об`єкт нерухомості, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ПАТ «КВАЗАР», залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1407/2018 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1