УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000025 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 і в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 23.07.2018 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баурчі, Чадир-Лунгського району, республіка Молдова, громадянина України, без освіти, працюючого дояром у ТОВ ім. Б.Хмельницького, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , відповідно до положень ст. 89 КК України не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Вирішено питання стосовно речових доказів та судових витрат.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим та суворим.

Зазначає, що ОСОБА_6 характеризується за місцем роботи та проживання виключно з позитивної сторони, щиро кається у скоєному, вину визнав повністю, відшкодував в повному обсязі матеріальну шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_8 , не звертаючи увагу на те, що цивільний позов не пред`являвся.

Вказує, що потерпілий просив суд суворо не карати ОСОБА_6 та не позбавляти його волі. ОСОБА_8 визнав свою поведінку також неправомірною, так як після сварки із ОСОБА_6 погрожував йому та став чекати його після роботи і перший вдарив обвинуваченого.

Крім цього, ОСОБА_6 страждає на психічне захворювання, не вміє писати та читати. ОСОБА_6 в силу закону є особою не судимою.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 менш суворе покарання, застосувавши іспитовий термін.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.01.2018 року, близько 14 год., ОСОБА_8 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 на вулиці, неподалік ферми, що розташована в с.Мостове, Доманівського району Миколаївської області, зустрів місцевого жителя ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та з яким у нього протягом тривалого часу склалися неприязні відносини.
У цей час, на ґрунті неприязних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла сварка, яка переросла в штовханину та бійку. У вказану сварку втрутилась ОСОБА_9 з метою припинити конфлікт. У ході сварки, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 один удар розкладним ножем в область лівої частини грудної клітини. Від даного удару ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_6 пішов додому.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №32-М від 16.01.2018року, у ОСОБА_8 виявлено: проникаючу колото-різану рану грудної клітини зліва, гемопневмоторакс. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Що стосується доводів сторони захисту про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 надто суворого покарання, то апеляційний суд частково погоджується з ними.

Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та роботи, характеризується за місцем проживання та роботи виключно з позитивної сторони, щиро кається у скоєному, вину свою визнав повністю, добровільно відшкодував потерпілому всі збитки, витрачені потерпілим на лікування, а також думку потерпілого ОСОБА_8 , який не має претензій до обвинуваченого і просить його суворо не карати, а також стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на психічний розлад у виді легкої розумової відсталості.

З урахуванням цього суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що зазначені обставини є підставою для застосування ст.69 КК України з метою призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 121 КК України, але з обов`язковою ізоляцією обвинуваченого від суспільства. Разом з тим, визначаючи обвинуваченому міру покарання у виді 4-х років позбавлення волі, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував фактичні обставини справи, а саме те, що ініціатором сварки а потім і бійки був саме потерпілий, який своєю поведінкою спровокував обвинуваченого до вчинення злочину.

Враховуючи фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину, виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а саме: його щире каяття, яке виразилось в повному добровільному відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, позицію потерпілого, який просив не карати суворо обвинуваченого, а також його психічний стан здоров`я, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 до 2-х років позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, даних про особу обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде відповідати загальним засадам призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Що стосується доводів захисника про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням то вони є неприйнятними.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, в стані алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини свідчать про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень, а тому його виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі є неможливим.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок зміні з пом`якшенням ОСОБА_6 покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419, 424, 426 532 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 23.07.2018 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання призначене за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2-х років позбавлення волі.

В іншій частині зазначений вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді:
Судді: