Провадження № 1-кп/127/377/19

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2019 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2019 р. за № 0000425 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше відповідно до ст. 89 Кримінального кодексу України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 27.12.2018 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, під приводом взяття для тимчасового користування, шляхом зловживання довірою, отримав від свої знайомої ОСОБА_5 планшет марки "Asus" моделі "Т100ТА 10 32 ГБ" в корпусі темно - сірого кольору вартістю 2 750 грн. 00 коп. згідно з висновком експерта №2216/19-21 від 22.03.2019 року, тим самим заволодівши майном потерпілої і в подальшому, немаючи на меті повертати планшет власнику, з місця вчинення злочину зник. В подальшому, 30.12.2018 року у денний період доби, точний час не встановлено, ОСОБА_3 звернувся до свого знайомого ОСОБА_6 з проханням посприяти йому у здачі вказаного планшету до ломбарду, на що останній, не знаючи, що планшет здобуто злочинним шляхом, погодився. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 пішли до Відокремленого підрозділу №25ПО "Найкращий ломбард" Богдан Ю.М. і Компанія", який розташований по вулиці Привокзальній, 2/1 в м. Вінниці, де ОСОБА_6 , використовуючи свій паспорт громадянина України, здав вказаний планшет, за що отримав грошові кошти у сумі 1 500 грн. 00 коп. та відповідну квитанцію. Зазначені грошові кошти ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 , який розпорядився ними на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що у вчиненому щиро кається, просив суд його суворо не карати.
У судове засідання потерпіла ОСОБА_8 , яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не прибула, однак надала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд кримінального провадження здійснювати без потерпілої.
Відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілої, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілої.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються реєстрації кримінального провадження, особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексуУкраїни є злочином невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження.
Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, його молодий вік, те, що за місцем проживання він характеризується позитивно, відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що він щиро кається, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.
Обставиною, яка, згідно частини 1 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставин, які, згідно статті 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання судом не встановлено.
Також суд враховує відсутність будь-яких майнових вимог потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого, а також те, в своїй заяві до суду потерпіла зазначила, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде менш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин, а саме, покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України.
Суд не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2216/19-21 від 22.03.2019 року в розмірі 314 грн. 00 коп.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 314 (триста чотирнадцять) грн. 00 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - договір застави № від 30.12.2018 року Відокремленого підрозділу №25ПО "Найкращий ломбард" на ім`я ОСОБА_6 , який відповідно до постанови слідчого про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 20.02.2019 року, визнаний речовим доказом - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя