Справа № 636/2685/18
Провадження № 1-в/636/1/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_2 , при секретарі судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чугуєві подання Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку суду, -
ВСТАНОВИВ:
До Чугуївського міського суду Харківської області звернувся начальник Московського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 з поданням про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 11.10.2018 року. Обґрунтовано це подання тим, що 12.12.2018 року до Московського районного відділу з питань пробації надійшов на виконання вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 11.10.2018 року, згідно з яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до 4 року позбавлення волі, на підставі положень ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладанням відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи (органів пробації); повідомляти вказані органи про зміну місця мешкання та праці; періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції (пробації). Проте після отримання вищевказаного вироку виявлено наступні протиріччя, а саме: в резолютивній частині вироку вказано, що застосована ст. 76 КК України, але відсутнє зазначення частин та пунктів цієї статті. Також, станом на 10.10.2016 року у Кримінальному кодексі України вказана стаття викладена в іншій редакції. Так, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин, а вказаний в резолютивній частині вироку обов`язок - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, не передбачений ст. 76 КК України.
Враховуючи вищевикладене та на підставі ст. 537 ч. 1 п. 14, ст. 539 ч. 2 п. 4 КПК України, відділ пробації просить вирішити протиріччя та неточності, які виникли при ухваленні та виконанні зазначеного вироку в частині уточнення пунктів та частин ст. 76 КК України, які застосовуються до підоблікового.
Представник Московського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися.
Прокурор першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_2 проти задоволення подання не заперечував.
Відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (суд, який ухвалив вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу) має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Під час розгляду подання судом встановлено наступне.

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 11.10.2018 року засуджено ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, до 3 років позбавлення волі. Згідно зі ст. ст. 75, 76 КК України засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (органів пробації); повідомляти вказані органи про зміну місця мешкання та праці; періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції (пробації) (а.с. 42-43).
Відповідно до ст. 75 КК України, в редакції, що діяла на час ухвалення вироку, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Статтею 76 КК України встановлені обов`язки, які покладаються судом у разі звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 вказаної статті, в редакції, що діяла на час ухвалення вироку, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.
З вищевикладеного слідує, що покладені судом відповідно до ст. 76 КК України на засудженого за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 11.10.2018 року ОСОБА_5 обов`язки, не узгоджуються з обов`язками, які містяться в самій статті.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необгрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами. Таким чином, з моменту винесення вироку суд, що його ухвалив, не вправі вносити у нього будь-які зміни, що коливають його сутність, а також відміняти власне рішення, змінювати обставини справи, мотиви прийнятого рішення, доповнювати або модифікувати їх. Виключенням з цього правила є виправлення описок і очевидних арифметичних помилок, які здійснюються судом, що його постановив незалежно від набрання законної сили цим рішенням. Якщо після оголошення вироку суд дійде висновку про те, що постановлене ним рішення не є правомірним, навіть у цьому випадку він не має права самостійно скасувати або змінити його. За загальним правилом, вирок може бути переглянутий по суті тільки судом вищої інстанції. Тобто, вимога про незмінність рішення по суті перш за все звернена до самого суду, який прийняв рішення.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання за обставин, які визначені в поданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про усунення протиріччя, що виникло при виконанні вироку суду відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1