КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представників власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника СФГ «Обрій» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання ст. слідчого Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 та накладено арешт на сільськогосподарську культуру «Просо», яке знаходиться на стадії дозрівання на полі № 12 в межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, загальною площею 116,1 га, згідно кадастрових номерів: :02:003:0021, :02:030:0004,:02:003:0028, :02:003:0005, :02:003:0026, :02:003:0019, :02:003:0020, :02:003:0017, :02:003:0022, :02:003:0009, :02:003:0018, :02:003:0004, :02:003:0027, :02:003:0011, :02:003:0007, :02:003:0014, :02:003:0012, :02:003:0002, :02:003:0001, :02:003:0006, :02:003:0010, :02:003:0016, :02:003:0008,:02:003:0025, :02:003:0015, :02:003:0023, :02:003:0024, :02:003:0013, :02:003:0003, шляхом заборони на здійснення збору урожаю на полі №12 в межах Маслівської сільської ради, загальною площею 116,1 га.
Рішення суду вмотивовано тим, що в розпорядженні слідчого є достатні підстави вважати, що посіви зернових культур зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник СФГ «Обрій» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 про арешт майна.
Як зазначає представник в своїй апеляційній скарзі, слідчим суддею безпідставно накладено арешт на земельні ділянки, які були незаконно зайнятті (лише документально) іншими особами та фактично накладено арешт на земельні ділянки чим здійснюється протиправна перешкода законній господарській діяльності СФГ «Обрій». В ході судового розгляду не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Представник СФГ «Обрій» просить суд звернути увагу на матеріали клопотання, що надійшли до слідчого судді, які не містять протоколів огляду місця події згідно кадастрових номерів, перелічених вище, право оренди яких належить СФГ «Обрій». Тобто слідчий суддя, на думку апелянта, не перевірив вказані доводи, не врахував законного права користування земельними ділянками, та без належних підстав прийняв рішення, що не сумісне з поняттям судового контролю у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів в стані придатному для використанняя у кримінальному провадженні, однак, станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали та перегляду справи судом апеляційної інстанції відомості щодо визнання даного урожаю речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000427 від 13 вересня 2018 року за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України не знайшли свого підтвердження доданими слідчим до клопотання матеріалами.

Як вважає колегія судді у даному кримінальному провадженні відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, а також про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника СФГ «Обрій» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_8 та накладено арешт на сільськогосподарську культуру «Просо», яке знаходиться на стадії дозрівання на полі № 12 в межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, загальною площею 116,1 га, згідно кадастрових номерів: :02:003:0021, :02:030:0004,:02:003:0028, :02:003:0005, :02:003:0026, :02:003:0019, :02:003:0020, :02:003:0017, :02:003:0022, :02:003:0009, :02:003:0018, :02:003:0004, :02:003:0027, :02:003:0011, :02:003:0007, :02:003:0014, :02:003:0012, :02:003:0002, :02:003:0001, :02:003:0006, :02:003:0010, :02:003:0016, :02:003:0008, :02:003:0025, :02:003:0015, :02:003:0023, :02:003:0024, :02:003:0013, :02:003:0003, шляхом заборони на здійснення збору урожаю на полі №12 в межах Маслівської сільської ради, загальною площею 116,1 га скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на сільськогосподарську культуру «Просо», яке знаходиться на стадії дозрівання на полі № 12 в межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, загальною площею 116,1 га, згідно кадастрових номерів: :02:003:0021, :02:030:0004,:02:003:0028, :02:003:0005, :02:003:0026, :02:003:0019, :02:003:0020, :02:003:0017, :02:003:0022, :02:003:0009, :02:003:0018, :02:003:0004, :02:003:0027, :02:003:0011, :02:003:0007, :02:003:0014, :02:003:0012, :02:003:0002, :02:003:0001, :02:003:0006, :02:003:0010, :02:003:0016, :02:003:0008, :02:003:0025, :02:003:0015, :02:003:0023, :02:003:0024, :02:003:0013, :02:003:0003, шляхом заборони на здійснення збору урожаю на полі №12 в межах Маслівської сільської ради, загальною площею 116,1 га. відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/865/2018
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1