Справа № 214/1084/17
1-кп/214/241/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000074 від 08.01.2017 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки останні можуть переховуватись від органу досудового слідства та суду, щоб уникнути відповідальності за злочини, у скоєнні яких обвинувачується, оскільки вони офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела прибутку, можуть незаконно впливати на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також, можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, оскільки залишаючись на свободі, обвинувачені матимуть змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з іншими особами, які в подальшому можуть бути свідками у цьому провадженні та можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не мають стабільного офіційного джерела доходу. Крім того, що потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до теперішнього часу не відшкодовано завдану шкоду, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти подовження йому та ОСОБА_4 строку тримання під вартою просив замінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора за необґрунтованістю, вважав, що за відсутністю ризиків можливо замінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем реєстрації обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти подовження їм строку тримання, просив замінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав думку обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотань прокурора.
Вислухавши клопотання прокурора, думки обвинувачених, клопотання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , думки захисників, суд приходить до висновку про необхідність продовження терміну тримання обвинувачених під вартою строком на 60 днів, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 може переховуватись від органу досудового слідства та суду, щоб уникнути відповідальності за злочини, у скоєні яких обвинувачується, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, тому може продовжити свою злочинну діяльність. Не має тісних соціальних зв`язків, зареєстрований за адресою: Дніпропетровська область, с. Степове, а мешкає у м. Дніпро, тому існує вірогідність того, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, щоб уникнути відповідальності за злочини, у вчиненні яких обвинувачується.
На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, не має тісних соціальних зв`язків, може продовжити свою злочинну діяльність. Зареєстрований за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, а мешкає у м. Дніпро, тому існує вірогідність того, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, щоб уникнути відповідальності за злочини, у вчиненні яких обвинувачується.
Окрім того, суд вважає, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, адже вони не допитані у судовому засіданні. Також, залишаючись на свободі, обвинувачені матимуть змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з іншими особами, які в подальшому можуть бути свідками у цьому провадженні.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює, запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачені не мають стійких соціальних зв`язків, можуть переховуватися від суду, знаходячись на свободі, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, можуть впливати на потерпілих та свідків, більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків, тому вважає за доцільне продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, суд враховує, що при обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею, було визначено розмір застави, в разі внесення якої, обвинувачені звільняються під заставу.
З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги особу обвинувачених, є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ще на 60 днів, підлягають задоволенню, а клопотання захисників та обвинувачених підлягають залишенню без задоволення, не спростовують наявності ризиків за встановлених вище обставин.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 22 березня 2019 року включно.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, тобто до 22 березня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1