ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000163 від 19.05.2018 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина 2010 року народження, непрацюючого, раніше в силу ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України із застосуванням положень ст.75 КК України. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що відповідно до ст.89 КК України, ОСОБА_6 є особою раніше не судимою, визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував збитки. Крім того, вказує, що районним судом не враховано відомості про особу обвинуваченого, склад його сім`ї, характеристику з місця проживання.

_____________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 722/1124/18
Провадження №11-кп/822/24/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ст.122 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі. До набрання законної сили обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання встановлено відраховувати з 18 жовтня 2018 року. Зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 19 травня 2018 року по 13 липня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 9565 грн. 37 коп. Прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком районного суду, 18 травня 2018 року приблизно 22 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розпивав алкогольні напої разом із сином потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . Близько 01 год. 00 хв. 19 травня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 зайшов до кімнати, де перебувала потерпіла ОСОБА_9 , 1928 року народження, де між ними виникла словесна суперечка, під час якої він, діючи умисно, протиправно, маючи на меті умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс їй удари кулаками по голові та тулубу. Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 стягнув потерпілу ОСОБА_9 з ліжка на підлогу, потягнувши за дерев`яний костиль, який вона тримала в руці та яким наніс їй ще декілька ударів по голові та руці. Внаслідок заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 умисних ударів потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани обличчя, волосистої частини голови зліва, правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також тілесне ушкодження у вигляді відкритого багатоскалкового перелому верхньої третини правого передпліччя з незначним зміщенням уламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог та просив залишити без змін вирок районного суду, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.
Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 учасниками кримінального провадження не оспорювалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.3 ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Розглядаючи питання стосовно призначених виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого не знаходять свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції враховані повною мірою вищевказані обставини. Так, районний суд у вироку зазначив, що, злочин, вчинений ОСОБА_6 , є умисним злочином середньої тяжкості проти життя і здоров`я людини. Крім того, судом враховано дані про особу обвинуваченого, на яких наголошує апелянт, а саме: позитивну характеристику з місця проживання, те, що він одружений, дружина інвалід ІІІ групи довічно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 2010 року народження.
Окрім характеризуючих даних про особу обвинуваченого, районним судом вірно встановлено пом`якшуючі обставини щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, та обтяжуючі обставини вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (потерпіла ОСОБА_9 1928 року народження), а також вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.127).
Погоджуючись з позицією районного суду, колегія суддів враховує, зокрема практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності (призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що районним судом, у відповідності до ч.1 ст.65 КК України, призначено покарання у межах, установлених у санкції ч.1 ст.122 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, повною мірою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. На думку апеляційного суду, призначене покарання відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Неможливість застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України належним чином обґрунтовано та вмотивовано у вироку суду.
За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути підставою для призначення останньому покарання із застосуванням ст.75 КК України. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку і прийняв обґрунтоване рішення про призначення ОСОБА_6 реального покарання, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 406, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3