Провадження №1-кс/523/3791/18
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

12 листопада 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0004860 від 19.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, клопотання слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 02.11.2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
02.11.2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , клопотання про арешт майна, за яким досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2018 року приблизно о 21:00 годині в ході огляду місця події - біля будинку №88 по пр.Добровольського в м.Одесі, працівниками поліції у ОСОБА_4 , 1980 року народження, виявлено та вилучено згорток, розміром 2х2,5см з речовиною невідомого походження.

Як слідує з клопотання, за матеріалами Національної гвардії України, СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється кримінальне провадження №0004860 від 19.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а у розглядуваному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на речовину невідомого походження в паперовому згортку 2х2,5 см та в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що вказане майно є (з клопотання - дослівно) «…предметом вчинення злочину, речовим доказом та може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення…».

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, а за ст.132, ч.2 ст.171 цього ж Кодексу, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Втім, аналогічне клопотання слідчого ОСОБА_5 від 19.10.2018 року про арешт майна у цьому ж кримінальному провадженні №0004860, було повернуто ухвалою слідчого судді від 22.10.2018 року до Одеської місцевої прокуратури №4, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, але викладені в цій ухвалі недоліки слідчим ОСОБА_2 належним чином не усунуті.

Так, вдруге доданий до означеного клопотання слідчого ОСОБА_2 витяг з ЄРДР №0004860 від 19.10.2018 року, наряду з іншими матеріалами цього клопотання, взагалі не містить відомостей щодо наявності у вказаного слідчого й прокурора ОСОБА_3 процесуальних повноважень, що у контексті до ч.ч.3, 5 ст.214 КПК України, не дозволяє слідчому судді пересвідчитися у наявності процесуальних повноважень вказаних осіб в наведеному кримінальному провадженні та перешкоджає впевнитися у законності прийнятих ними рішень й проведених процесуальних дій в межах досудового розслідування цього кримінального провадження.

Разом із тим, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у внесеному клопотанні належним чином не викладено відповідне обґрунтування, в контексті зазначених норм закону, щодо необхідності накладення арешту на майно у конкретному випадку та значення цього майна для потреб кримінального провадження, а пропонуючи у клопотанні накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, сторона обвинувачення вдруге не надала в розпорядження суду жодного документу в розумінні ст.ст.98-100, 104, 110 цього Кодексу, на підтвердження визнання такого майна речовим доказом, його огляду з докладним описом та фотофіксацією.
Наряду з викладеним, зміст внесеного клопотання про арешт майна містить припущення щодо зберігання на вилученому в ході огляду місця події предметі слідів вчинення кримінального правопорушення та який (далі - дослівно) «…є предметом вчинення злочину … може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, бути предметом кримінального правопорушення…», що належним чином у клопотанні не обґрунтовано і відповідними доданими до клопотання матеріалами не підтверджуються, оскільки за доданою до клопотання копією протоколу огляду місця події від 18.10.2018 року, складеного слідчим СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , останнім всупереч доводам клопотання взагалі не було залучено відповідних спеціалістів для відшукання слідів злочину або для встановлення належності вилученого майна до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів (зокрема, за висновком спеціаліста, тощо).

Крім того, з матеріалів внесеного клопотання вкотре слідує, що виявленню і вилученню у ОСОБА_4 співробітниками Національної гвардії України паперового згортку з невстановленою речовиною передувало його затримання й доставка до Суворовського ВП в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, але означені матеріали клопотання не містять відповідних документів, що підтверджують правомірність наведених заходів (на кшталт, протоколи затримання, особистого огляду чи огляду речей і документів, протоколи затримання в порядку КУпАП).

Відповідно ж до ст.260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, зокрема, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, а порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч.5 ст.264 КУпАП, про особистий огляд, огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

З огляду на ч.1 ст.9, ч.5 ст.132 КПК, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Наведені положення законодавства в контексті визначених у внесеному клопотанні слідчим обставин виявлення і вилучення у відповідної особи майна, необхідність накладення арешту на яке пропонується стороною обвинувачення, не дозволяють слідчому судді пересвідчитись в правомірності застосованих і вчинених працівниками правоохоронних органів заходів.

Аналогічні роз`яснення містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим ОСОБА_2 й погоджене прокурором ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим й безпідставним та не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, а доданими до нього документами не доведені процесуальні повноваження вказаних слідчого й прокурора у кримінальному провадженні №0004860 від 19.10.2018 року, слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання до Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-172, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 02.11.2018 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0004860 від 19.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1