печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001109, -

ВСТАНОВИВ:
15.03.2019 в провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 від 09.11.2018 № НОМЕР_1 , яке було вилучено під час огляду місця події 11.03.2019, за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 35, у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та належить останньому.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що Слідчим відділом Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001109 від 12.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.03.2019 до Печерського УП ГУ НП у м. Києві надійшов рапорт інспектора-чергового ЧЧ Печерського УП ГУ НП у м. Києві майора поліції ОСОБА_5 , про те що 11.03.2019 під час несення служби у складі ГШР «Престиж 255» близько 08 год. 15 хв., у м. Києві по бульварі Дружби Народів було зупинено автомобіль марки «Audi» моделі «A6» сірого кольору, номерні знаки « НОМЕР_2 » під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів у останнього було встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 09.11.2018 видане на ім`я ОСОБА_4 має явні ознаки підробки.

11.03.2019 було проведено огляд місця події в ході якого гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 від 09.11.2018 № НОМЕР_1 , яке було вилучено та поміщено до сейф-пакету № 0050113.

12.03.2019 вказане вище вилучене посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 від 09.11.2018 № НОМЕР_1 було визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, вилучений предмет має значення речового доказу в кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речового доказу, а також повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення виникла необхідність у застосуванні одного із видів заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна.

В заяві поданій до суду прокурор ОСОБА_6 вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно другої частини ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вивчивши клопотання, надавши оцінку документам, що долучені до нього, зважаючи на постанову слідчого про визнання майна речовими доказами, з метою їх збереження є достатні підстави для накладення арешту.

Також слідчим на підставі наданих матеріалів доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення цього майна.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

Відтак клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001109 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 від 09.11.2018 № НОМЕР_1 , яке було вилучено під час огляду місця події 11.03.2019, за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 35, у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та належить останньому, заборонивши розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів із дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1