Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________31.10.2018
Справа № 490/8286/17
н/п 1-кп/490/217/2018
У Х В А Л А

31 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

їх захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11

під час судового розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0002882, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Цюрупинську Херсонської області, є громадянином України, одруженим, має на утримання малолітню дитину, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Катеринопіль Криничанського району Дніпропетровської області, є громадянином України, одруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

За обвинувальним актом ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у тому, що 24 червня 2017 року, близько 18 год. 30 хв., вони, діючи за попередньою змовою та у групі, одягнувши медичні маски з метою приховування обличчя та озброївшись газовим пістолетом RG - 88, калібру 9 мм., який був у ОСОБА_9 , і обрізом мисливської рушниці моделі "ТОЗ-БМ", який був в ОСОБА_8 , здійснили розбійний напад на магазин "П`ятак", розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 107/1, у ході якого, погрожуючи працівникам магазину застосуванням зброї, заволоділи майном ФОП " ОСОБА_12 ", а саме грошовими коштами на загальну суму 11 914 грн., а також у тому, що 30 червня 2017 року, близько 14 год. 30 хв., вони, діючи за попередньою змовою та у групі, будучи озброєними тією ж зброєю, у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", розташованому за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 191, здійснили напад на ОСОБА_6 , у ході якого з метою заволодіння майном останнього, погрожували потерпілому застосуванням вогнепальної зброї - газового пістолету НОМЕР_1 , калібру 9 мм., який був у ОСОБА_9 , та обрізу мисливської рушниці моделі "ТОЗ-БМ", який був в ОСОБА_8 , внаслідок двох пострілів ОСОБА_9 з газового пістолета спричинили ОСОБА_6 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження та заволоділи майном останнього, а саме грошовими коштами у сумі 255 255 грн., 5 257 доларів США і 20 євро.

Крім зазначеного вище, за обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у незаконних придбанні і зберіганні вогнепальної зброї - зазначеного вище обрізу мисливської рушниці, а також боєприпасів, та у незаконних придбанні і зберіганні без мети збуту наркотичного засобу - канабісу вагою 12,1531 грама, які були вилучені 30 червня 2017 року під час обшуку місця його проживання - квартири АДРЕСА_4 , а ОСОБА_9 - у незаконних придбанні і зберіганні вогнепальної зброї - зазначеного вище газового пістолета, який 30 червня 2017 року було вилучено під час проведення його особистого обшуку.

До обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Строки тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою спливають 17 листопада 2018 року.

Як випливає зі змісту ст. 331 КПК України, до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор під час вирішення вказаного питання вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених на 60 діб, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ризики, задля запобігання яким до обвинувачених було застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати і не зменшилися та інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам.
У свою чергу, сторона захисту вважала відсутніми підстави для продовження строків тримання обвинувачених під вартою.

Захисник ОСОБА_11 вважав, що прокурором не було доведено наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків такого ступеня, який би виправдовував подальше тримання його підзахисного ОСОБА_9 під вартою, а тому, враховуючи ту обставину, що судовий розгляд затягнувся, наявність в обвинуваченого низки хронічних захворювань, наявність в нього міцних соціальних зв`язків, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, просив змінити застосований до його підзахисного запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_10 вважав, що суд не вправі продовжувати строк тримання під вартою без відповідного клопотання прокурора, хоча б усного, а не лише висловлення його думки з приводу доцільності продовження такого строку, а тому просив суд не продовжувати вказаний строк тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_8 ..

Вислухавши доводи учасників процесу, суд дійшов наступного.

Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

Застосовуючи до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахувала те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, зареєстрований та проживає у Дніпропетровській області, не має житла та стійких соціальних зв`язків за місцем проведення досудового розслідування, йому відоме місце робити потерпілого і свідків.

Враховуючи ці обставини, а також характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрювався ОСОБА_9 , слідчий суддя прийшла до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_9 здійснить спроби переховатися від органу досудового розслідування та суду, а також спроби незаконно вплинути на потерпілих і свідків.

Станом на теперішній час обставини, враховані слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу, не зникли. Відповідно, ризики, враховані слідчим суддею при застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу, не зменшилися.

При цьому, жоден з інших запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризику незаконного впливу ОСОБА_9 на потерпілого і свідків, оскільки жоден з альтернативних запобіжних заходів не позбавить його можливості спілкуватися з потерпілими та свідками за допомогою телефонного зв`язку або через інших осіб.

Таким чином, прокурором під час розгляду питання про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування до цього обвинуваченого запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

Відповідно, клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із позбавленням волі, задоволенню не підлягає.

Застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахувала те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, офіційно не працює та не має інших джерел доходів, йому відоме місце робити потерпілого і свідків.

Враховуючи ці обставини слідчий суддя прийшла до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 вчинить нові корисливі кримінальні правопорушення, буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Станом на теперішній час обставини, враховані слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не зникли. Відповідно, ризики, враховані слідчим суддею при застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не зменшилися.

При цьому, жоден з інших запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризику незаконного впливу ОСОБА_8 на потерпілого і свідків, оскільки жоден з альтернативних запобіжних заходів не позбавить його можливості спілкуватися з потерпілими та свідками за допомогою телефонного зв`язку або через інших осіб.

Таким чином, прокурором під час розгляду питання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування до цього обвинуваченого запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

Щодо посилання захисника ОСОБА_10 , як на підставу відмови у продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, на ту обставину, що прокурором не було подано відповідного клопотання, то такі аргументи не відповідають положенням ст. 331 КПК України, зі змісту якої випливає, що до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (перше речення ч. 3 ст. 331 КПК України). Отже, таке питання судом має розглядатися незалежно від того, чи подав прокурор клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, чи не подавав.

Зокрема, таке тлумачення вказаної норми випливає з змісту речення другого ч. 3 ст. 331 КПК України - дослівно: " За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців", у поєднанні з реченням першим цієї статті, наведеним вище.

На таке ж тлумачення вказаної норми КПК України вказує й та обставина, що якщо б тлумачення сторони захисту положень ст. 331 КПК України було б вірним, обов`язковий розгляд судом питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, в разі ненадходження про таке клопотань учасників процесу (саме за ініціативою суду), втрачав би сенс, оскільки, виходячи зі змісту положень ч. 1 ст. 197, ч. 5 ст. 202, ст. 203 та ст. 204 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після спливу зазначеної у ній строку і у такому випадку обвинувачений має бути негайно звільнений з-під варти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із позбавленням волі - відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжити до 28 грудня 2018 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 продовжити до 28 грудня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий:

Судді: