Справа №636/599/19
Провадження №1-кс/636/516/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2019 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0000158 від 12.02.2019 року, стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження за №0001539 від 12.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 12.02.2019 приблизно о 18.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в гуртожитку, а саме у приміщенні загальної кухні, розташованої на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 . Так, під час сварки з ОСОБА_7 у ОСОБА_5 раптово виник намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останньому та він діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи діяти саме таким чином, ставлячи за мету умисне позбавлення життя ОСОБА_7 з мотивів особистих неприязних відносин викликаних особистою образою, тримаючи у правій руці ніж, наніс ним не менше шести ударів по різним частинам тулуба в життєво-важливі органи потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді: колото-різаних поранень передньої та задньої грудної стінки, однак з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , останній свій умисел до кінця не довів, у зв`язку з своєчасно наданою медичною допомогою потерпілому ОСОБА_7

12 лютого 2019 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 13.02.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15.02.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком до 12.04.2019 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 12.02.2019, а саме приміщення загальної кухні у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , висновком судово-медичної експертизи за №12-14-24-Чт/19 від 28.02.2019 року, висновком судово-психіатричної експертизи за 3124 від 04.03.2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В ході досудового розслідування призначено ряд судових експертиз, а саме: судово-цитологічні експертизи (Харківське обласне бюро судово-медичних експертиз №2); судово-імунологічні експертизи (Харківське обласне бюро судово-медичних експертиз №2); судово-медичну експертизу (Чугуївський МРВ Харківське обласне бюро судово-медичних експертиз); судово-дактилоскопічні експертизи (Харківський НДЕКЦ МВС України). Дослідження вищевикладених експертиз наразі триває. В ході досудового розслідування виникла необхідність встановити, обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, що неможливо здійснити без наявних спеціальних знань та призначення відповідної судових експертизи. Посилаючись на викладене вище, у органу досудового розслідування наявні вагомі підстави потреби додаткового часу, необхідного для отримання висновків судових експертиз, а саме до 12 травня 2019 року.

Крім цього, в ході досудового розслідування виникла необхідність встановити, обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, що неможливо здійснити без наявних спеціальних знань та призначення відповідних додаткових судово-медичних експертиз, за матеріалами слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 , за механізмом нанесення та отримання тілесних ушкоджень. Здійснення досліджень у рамках вказаних експертиз неможливе без отримання висновку судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_7 , яка в теперішній час триває.

Беручи до уваги, що для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, а також те, що вказані дії не могли бути здійснені та завершенні раніше з об`єктивних причин, виникла необхідність у продовженні строків тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам. Так в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, окрім того вчинено проти життя та здоров`я особи, в зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. По-друге, відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 відомо про місце фактичного мешкання потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. І хоча в ході досудового розслідування вказані свідки були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії особливого тяжких злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам, а відтак слідчий й звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим прокурором.

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявні ризики, що дають підставу для застосування саме вказаного запобіжного заходу. Підозрюваний та захисник проти клопотання заперечували, вважали, що є всі підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Допитана в якості свідка матір підозрюваного ОСОБА_16 показала в суді, що вона є матір`ю підозрюваного, інвалід 2 групи, мешкає зі своїм чоловіком інвалідом 3 групи, який продовжує працювати та утримувати родину. Свідок характеризує свого сина позитивно, пояснила, що не проти того, щоб її сину обрали більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він можу відбувати за місцем мешкання свідка.
Допитаний в якості свідка чоловік ОСОБА_16 ОСОБА_17 показав, що є чоловіком матері підозрюваного, інвалід 3 групи, продовжує працювати, але лише до травня 2019 року, оскільки стан здоров`я свідка погіршився, він часто хворіє та потребує лікування, проти того, щоб підозрюваний, в разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відбував його за місцем мешкання свідка не заперечував, відгукувався про підозрюваного з позитивної сторони.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали надані з клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного:

Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Встановлено, що Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000158 від 12.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про що до ЄРДР внесено відповідну інформацію.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.02.2019 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України 12.02.2019 року о 22 годині.
13.02.2019 року слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_3 , в порядку ст. 277, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 , яке йому вручене в цей же день.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу», повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Про обґрунтованість підозри свідчать досліджені слідчим суддею: протокол огляду місця події від 12.02.2019, а саме приміщення загальної кухні у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол допиту свідка ОСОБА_13 ; протокол допиту свідка ОСОБА_14 ; протокол допиту свідка ОСОБА_15 , висновок судово-медичної експертизи за №12-14-24-Чт/19 від 28.02.2019 року, висновок судово-психіатричної експертизи за 3124 від 04.03.2019 року.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою. При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування, продовження дії щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в самому клопотанні прокурора.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.
Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання особи під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Клопотання про продовження строку тримання особи під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Зазначене клопотання крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу, повинно містити:

1)Виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під домашнім арештом;

2)Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під домашнім арештом.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного закінчується 12.04.2019 року, але завершити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні до вказаної дати не виявляється можливим у зв`язку з тим, що необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, що неможливо без продовження строку тримання особи під вартою.

В обгрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчим покладається необхідність запобігання його можливим спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також неможливість закінчення досудового розслідування в строк дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання доцільності продовження підозрюваному обраного раніше запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення.
На виконання вимог ст.199 КПК України щодо порядку продовження строку тримання особи під вартою встановлені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик наявний на теперішній час, а перелічені вище обставини фактично його підтверджують та виправдовують продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків в цьому ж кримінальному провадженні не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 68 КК України карається позбавленням волі на строк до 10 років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Таким чином, на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням продовження дій вказаного запобіжного заходу, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, майновий стан, слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний неодружений та не має утриманців, не працює, пенсіонер, інвалід 3-ї групи, в силу ст. 89 КК України не судимий, що в свою чергу свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його проживання.
Слідчий суддя не бере до уваги посилання захисника на можливість відмови в задоволенні клопотання, або обранні підозрювану іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вважає, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначеному ризику та забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Продовжуючи дію обраного підозрюваному раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права самого підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Доводи захисника підозрюваного про те, що ОСОБА_5 утримує свою матір похилого віку не знайшли свого підтверджуння під час розгляду клопотання.
Що стосується посилання підозрюваного та його захисника на стан здоров`я ОСОБА_5 та наявність в нього тяжких захворювань, які унеможливлюють його тримання під вартою, суд звертає увагу на те, що будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_5 під вартою за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги суду не надано, як і не надано доказів щодо погіршення стану здоров`я підозрюваного, потреби пройти курс лікування в закладі охорони здоров`я. Також слід зазначити, що питання надання медичної допомоги обвинуваченим, що утримаються під вартою врегульовано спільним наказом №239/5/104 від 10.02.2012 року Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, яким затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. В тому числі даним порядок визначено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз вирішується питання про направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я. Тобто, питання переведення до медичного закладу закритого типу, для надання необхідної медичної допомоги (обстеження) вирішується відповідно до встановлено порядку.
Доводи захисника щодо відсутності ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими. Таким чином клопотання сторони захисту та підозрюваного про зміну обраного раніше запобіжного заходу на більш м`який підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, приходжу до висновку про доведеність слідчого у клопотанні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах клопотання відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя погоджується з думкою прокурора щодо необхідності продовження дії обраного підозрюваному раніше запобіжного заходу, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Крім того, відповідно до вимог ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, беручі до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Зі змісту постанови керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_18 від 08.04.2019 року слідує, що був продовжений строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню за №0000158 від 12.02.2019 року до трьох місяців, а саме до 12.05.2019 року.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити підозрюваному строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з урахуванням вимоги, передбаченої ч. 3 ст. 197 КПК України, а саме - по 12.05.2019 року.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за №0000158 від 12.02.2019 року - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто по 12.05.2019 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали надати учасникам процесу та направити до відповідного ІТТ та слідчого ізолятора для виконання.

На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1