УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:757/36473/18-к

Провадження №: 1-кс/755/5959/18

"16" листопада 2018 р.

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_3 від 29.10.2018 за вх. 61112 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду справ у провадженні № 757/36473/18-к (1-кс/755/5250/18),

в с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується ухвалою

ОСОБА_3 звернулася із заявою про відвід слідчого судді цього місцевого суду ОСОБА_4 від розгляду справ у провадженні № 757/36473/18-к (1-кс/755/5250/18).

Первинне письмове звернення заявником умотивоване тим, що заявник має не безпідставну підозру у змові указаного слідчого судді із ОСОБА_5 , Колягіним, Базна, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (заява від 29.10.2018 вхідний до суду 29.10.2018 стосується питання, як указано самим заявником у заяві (дослівно) «заява про негайний відвід від розгляду справ по № 7457/36473/18к, 1-кс/755/3250/18 та по клопотанню № 457 від 18.10.18р.»).

У ході розгляду в суді заяви про відвід, ОСОБА_3 подала уточнюючу письмову заяву від 16.11.2018, у якій указує, що доцільність відводу від розгляду справи № 757/36473/18 слідчого судді ОСОБА_4 тим, що її однофамілець ОСОБА_9 у зв"язку із Дніпровської поліції є її родичем,а це порушення ст. 75 ч. 1 п. 1) КПК України.

Також указаний слідчий суддя є зацікавленим в результатах кримінальної справи № 755/14178/18-к в т.ч. і по 1-кс/5758/18, бо заявник особисто взяла цей номер провадження 05.11.18, як і номер самого клопотання 59044, при чому, це їй було повідомлено в кримінальній канцелярії, а саме, що указане клопотання потрапило до неї без автоматичного розподілу, а це порушення ст. 75 ч. 1 п. 3).

Крім цього даний слідчий суддя 01.11.18 уже виносила ухвалу у справі № 755/14178/18-к без постанови слідчого ОСОБА_10 та без їх участі, оскаржуваних постанов заявниця не отримувала, а тому уважає ухвалення судового рішення слідчим суддею без їх аналізу, як раз і свідчить про заінтересованість судді, так як тепер (з моменту ухвалення рішення) пан ОСОБА_11 ходитиме у начальниках Дніпровської поліції.

У світлі цих факторів ОСОБА_3 просить відвести слідчого суддю ОСОБА_4 по її заяві за вх. № 61112 від розгляду № 757/36473/18-к, 1-кс/755/5250/18, 755/14178/18-к, 1-кс/755/5759/18.

Позиція сторін

У судовому засідання ОСОБА_3 цю заяву підтримала, просила задовольнити з вищенаведених передумов.

Інші особи, в т.ч. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 будучи повідомленими про це судове засідання бажання приймати участь в судовому розгляді та надавати певні пояснення не виразили, а тому враховуючи вимоги ст.ст. 22, 26 та 81 КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву заявника за даної явки сторін та вивчивши її, дослідивши матеріали , приходжу до наступного.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

У той час, як суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. Так, перед початком слухання справи «Ремлі проти Франції», в якій обвинувачувалися дві особи алжирського походження, один із членів суду асизів (континентальна модель суду присяжних. С.І.) допустив висловлювання расистського змісту…, що могло відобразитися на безсторонності суду в цілому (рішення ЄСПЛ від 23.04.1996 у справі Ремли (Remli) проти Франції»).

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

У цьому випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов регламентованих п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, однак останні в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належним та допустимим доказами у розумінні ст. 83 КПК України.

У той час, як особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями головуючого у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру не є підставою його відводу.

У ході цього, також не установлено з боку судді ОСОБА_4 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Так, факт наявності у слідчого судді певних родинних відносин з працівником УП ОСОБА_11 установлений не був.

Факт втручання в розподіл проваджень у яких слідчому судді ОСОБА_4 був заявлений відвід з`ясований не був.

У той час, як порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду, визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, який у п.п. 2.31-2.3.2 п. 2.3 передбачає, що розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ.

Зокрема, п. 2.3.45 вказаного Положення клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді, якщо інший порядок не визначений зборами суддів.

Тобто, при наявності у провадженні передумов регламентованих п. 2.3.45 Положення визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді, що і мало місце у цьому випадку, так як відповідно до даних системи документообігу суду у рамках судового провадження № 755/14178/18 (1-кс/755/5759/18) скарга не була первинною.

Розподіл провадження № 757/36473/18-к відбувався в автоматизованому режимі, про що власне свідчить відповідний протокол розподілу, що міститься у картці справи та звіт оприлюднений на сайті судової влади.

Щодо підстави відводу, яка обумовлена, тим, що слідчий суддя має сформовану позицію щодо обставин справи, то вона є надуманою, з огляду на положення ст.ст. 22, 26, 94 КПК України.

Як наслідок, висловлені заявником доводи, які обумовлюють відвід судді, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", через що, вважаю заяву заявника про відвід за своєю суттю такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 того ж Кодексу, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволення.

Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України суддя

п о с т а н о в и в :

В задоволені заяви ОСОБА_3 від 29.10.2018 за вх. 61112 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду справ у провадженні № 757/36473/18-к (1-кс/755/5250/18) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17 година 30 хвилин 21.11.2018.

С у д д я : ОСОБА_1