ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/333/18 Справа № 216/5889/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2018 року по кримінальному провадженню за №0001935,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області та накладено арешт на автомобіль «Geely Emgrand EC 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 05.07.2016 року ОСОБА_6 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам та будь-яким користувачам відчуження, розпорядження та користування майном.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що майно, тимчасово вилучене під час огляду місця ДТП, фактично є знаряддям вчиненого злочину та може містити на ньому його сліди, що можуть бути встановлені під час експертного дослідження. Тому з урахуванням вимог ст. 170 КПК України, а також з метою збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасово вилученого майна вважається обґрунтованим та доцільним.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання від 02 листопада 2018 року проігнорував той факт, що зазначені ним в ухвалі від 22 жовтня 2018 року недоліки не усунуто. Зокрема, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 жовтня 2018 року, безпосередньо яким і вилучено автомобіль, в повному обсязі так і не надано, натомість долучено лише першу та останню сторінки. Вказує на те, що слідчим суддею не встановлено чи дотримано строк в сімдесят дві години для усунення недоліків. Так, клопотання від 02 листопада 2018 року не містить достовірних даних та доказів, коли саме прокурором отримано ухвалу від 22 жовтня 2018 року. Посилається на те, що слідчий суддя обмежився наданим слідчим неповним переліком матеріалів кримінального провадження та звузив своє обґрунтування необхідності арешту ймовірним проведенням експертного дослідження, докази призначення якого відсутні. Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 наразі не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, а отже застосування арешту належного йому майна є безпідставним.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали за скаргою, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує з матеріалів провадження, слідчим відділом Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001935 від 16 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що 15 жовтня 2018 року о 18 годині 20 хвилин по сухому та чистому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Світлогірська з боку вул. Марійської в напрямку вул. Б. Вишневецького в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, рухався автомобіль «Geely Emgrand EC 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія - власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку, після чого автомобіль «Geely Еmgrand EC 7» продовжив рух та виїхав за ліву межу проїзної частини, де у подальшому здійснив наїзд на нерухомий об`єкт у вигляді зупинки громадського транспорту «вул. Світлогірська».
Під час досудового розслідування встановлено, що одним з транспортних засобів, на якому було скоєно ДТП, є автомобіль «Geely Emgrand EC 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 05 липня 2016 року, належить ОСОБА_6 .
Під час проведення огляду місця ДТП 15 жовтня 2018 року протоколом огляду було вилучено автомобіль «Geely Emgrand EC 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на даний час зберігається на території спеціально обладнаного майданчику для зберігання транспортних засобів при Саксаганському відділенні КВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Відповідно до постанови слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2018 року автомобіль «Geely Emgrand EC 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.
Апеляційний суд, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль «Geely Emgrand EC 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , являється предметом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди його вчинення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження та встановлення всіх обставин правопорушення, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вилучене майно.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали апеляційний суд оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2018 року про накладення арешту на автомобіль «Geely Emgrand EC 7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 05 липня 2016 року ОСОБА_6 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам та будь-яким користувачам відчуження, розпорядження та користування майном залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4