Номер провадження: 11-сс/813/273/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2019 року, про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0007531 від 30.11.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого, накладений арешт на грошові кошти, а саме на дві купюри номіналом сто гривень, серії СВ4029946 та МР2681915.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, зокрема грошових коштів, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя не дав належної оцінки тому, що слідчий та прокурор після повернення ухвалою апеляційного суду Одеської області клопотання для усунення недоліків, звернулись з аналогічним клопотанням, тобто недоліки клопотання усунуті не були.

Слідчий суддя не зазначив підстав, у зв`язку з якими необхідно накласти арешт. Арешт накладений в рамках кримінального провадження №0007531 від 30.11.2018 року, а обшук під час якого були вилучені грошові кошти, був проведений в рамках кримінального провадження №0004587.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 ч.ч. 1,2 п.5 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та спів розумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та надані до нього матеріали провадження, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого з наступних обставин.

Згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого, в обґрунтування вимог арешту майна зазначено, що

11.10.18 року слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом вилучені грошові кошти, які являються об`єктом кримінально-протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом, зберігає на собі інформацію. Що має важливе доказове значення, містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, в клопотанні слідчого підставою для накладення арешту на майно зазначено, що арешт майна необхідний для забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні грошей які є речовими доказами, так як вони мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 173 ч. 2 КПК України, дослідив надані до клопотання матеріали, та прийшов до обґрунтованого висновку, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів,що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вилучене майно є речовим доказом кримінального правопорушення. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді була обґрунтовано зазначена наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до ст. 170 КПК України, доведено, що зазначене майно є предметом злочину, в зв`язку з чим є доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, апеляційний суд вважає, обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що вилучене майно може містити відомості, для встановлення обставин кримінального провадження.

Також, слідчий суддя врахував співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна.
В апеляційній скарзі не доведено про те, що вилучені гроші не відносяться до вчиненого кримінального правопорушення.

З наведених підстав, в ухвалі слідчого судді обґрунтовано зазначено, що правові підстави, зазначені в клопотанні слідчого, підтверджуються наданими до нього матеріалами досудового розслідування.
Доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно є незаконним, так як правові підстави, зазначені в клопотанні слідчого, не доведені, апеляційний суд до уваги не приймає.
Доводи апеляційної скарги про те, щослідчий суддя не зазначив підстав, у зв`язку з якими необхідно накласти арешт спростовуються ухвалою слідчого судді, в якій прямо зазначено, що арешт необхідний для збереження доказу.

Також доводи апеляційної скарги про те, що порушив засади рівності сторін, так як не дав оцінки поданим запереченням на клопотання слідчого, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки слідчий суддя при ухваленні рішення враховував матеріали провадження, в якому містилися запереченням на клопотання слідчого.
При таких обставинах,апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2019 року, про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0007531 від 30.11.2018 року, залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2