Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/26/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 366 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000432 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 року,яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плешкані Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді техніка-гідротехніка ремонтно-експлуатаційної дільниці Кропивницького міжрайонного управління водного господарства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.366 КК України визнано невинуватим та виправдано

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

виправданого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 року, скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та засудити за ч.1 ст.366 КК України до штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки. На підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 1468 грн. 80 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що при ухваленні виправдувального вироку судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, а також за наявності суперечливих доказів у судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. В порушення вимог ч.4 ст.370, п.1 ч.3 ст.374 КПК України, суд І інстанції, виправдовуючи ОСОБА_6 , у мотивувальній частині вироку не навів жодних мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення, якими підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: актом ревізії фінансово-господарської діяльності Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства від 11.10.2010, актом комплексної перевірки фінансово-господарської діяльності Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства за період з 01.07.2010 по 01.04.2012, довідкою головного державного фінансового інспектора про результати участі у перевірці прокуратури м. Кіровограда, яка проводилася у Кіровоградському міжрайонному управлінні водного господарства в частині встановлення законності під час нарахування заробітної плати в період з 01.07.2008 по 01.07.2010 від 30.07.2013, табелями робочого часу працівників, які підписані ОСОБА_6 , якою встановлено порушення вимог законодавства про оплату праці Кіровоградським міжрайонним управлінням водного господарства в частині завищення виплат за рахунок коштів загального фонду Державного Бюджету на загальну суму 49058,51 грн., що призвело до збитків на зазначену суму.

Крім того, судом І інстанції не взято до уваги той факт, що насосна станція Софіївська не працювала, вказане підтверджується наказом про консервацію зрошувальної системи та актом демонтажу устаткування при консервації від 26.04.2005, про що було достовірно відомо обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки він був членом комісії якою прийнято таке рішення.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 достовірно знав, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відповідно до трудового договору є машиністами насосної станції та оглядачем гідротехнічних споруд, відповідно, однак фактично, до своїх посадових обов`язків свої функції не могли виконувати, оскільки на станції не було навіть обладнання, світла та в дійсності працювали сторожами. Також факт того, що станція не працювала підтверджується протоколом огляду місця події від 01.08.2013, про дослідження якого та неврахування його як доказу судом не зроблено ніяких висновків.

Таким чином, дослідженими письмовими доказами в ході судового розгляду кримінального провадження беззаперечно підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_6 достовірно знаючи, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , працюють не по графіку роботи, кожного дня з 08.00 год до 17.00 год з обідньою перервою з 12.00 год. до 13.00 год., вихідні субота, неділя, а сутки через троє, тобто 1 раз в чотири дні, та знаючи, що машиніст насосної станції ОСОБА_9 та оглядач гідротехнічних об`єктів ОСОБА_10 фактично виконують обов`язки сторожів насосної станції, що є менш кваліфікованою працею, фіксував облік робочого часу у бік його фактичного збільшення у зведених табелях виходу на роботу працівникам що вказані працівники працюють згідно графіку. Табелі були підписані ОСОБА_6 та передані в бухгалтерію, тобто останній усвідомлював, що буде здійснене зайве нарахування та виплата сум оплати праці за фактично не відпрацьовану належну норму часу. Проведеною судово-почеркознавчою експертизою №1048 від 05.08.2013 підтверджується факт внесення саме ОСОБА_6 неправдивих відомостей до офіційних документів, але судом не надано взагалі ніякої оцінки зазначеним доказам.

Крім того, вважає, що вина ОСОБА_6 підтверджується показами свідків допитаних під час судового розгляду, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 які в своїх поясненнях повідомили про факт самостійної зміни працівниками насосної станції графіку чергування та те, що ОСОБА_6 повідомлявся про зміну графіка чергування. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що знав про зміну графіку чергування працівників самостійно, і був обізнаний, що вони фактично виконують функції охоронців.

Аналізуючи дослідженні в ході судового розгляду кримінального провадження докази прокурор вважає вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України повністю доведеною.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 відповідно наказу №76-ВК від 29.07.1994 року Кіровоградського управління зрошувальних систем з 12.08.1994 року працював на посаді начальника Кіровоградської експлуатаційної дільниці Кіровоградського управління зрошувальних систем з оплатою праці відповідно до штатного розкладу, яку останній займав до часу перейменування зазначеної дільниці у ремонтно-експлуатаційну відповідно до наказу Управління за №74 від 01.03.2012 року. Наказом Держводгоспу України №315 від 10.12.2004 року Кіровоградське управління зрошувальних систем перейменовано в Кіровоградське міжрайонне управління водного господарства. Відповідно до посадової інструкції начальника Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ, затвердженої начальником КМУВГ від 07.06.2007 року, зі змістом якої ОСОБА_6 ознайомлений належним чином 08.06.2007 року, до обов`язків та завдань останнього, окрім іншого, входить:
- забезпечення і здійснення керівництва виробничо-господарської дільниці;
- організація нагляду та здійснення контролю за станом насосних станцій, дамб, каналів, гідротехнічних споруд;
- складання звіту по обліку робочого часу працюючих та всіх інших видах звітності;
- здійснення контролю за виконанням робітниками дільниці правил трудової та виробничої дисципліни, правил внутрішнього розпорядку;
- проведення виховної роботи в колективі;
- здійснення контролю за веденням технічної та оперативної документації на насосних станціях.
Таким чином, ОСОБА_6 , обіймаючи протягом періоду часу з 08.06.2007 року по 01.03.2012 року посаду начальника Кіровоградської експлуатаційної дільниці бюджетної неприбуткової організації, яка належала до сфери управління Державного комітету України по водному господарству Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства, виконуючі організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, був службовою особою у розумінні ст. 364 КК України згідно примітки №1.

Окрім того, ОСОБА_6 , займаючи вищевказану посаду протягом зазначеного строку, повинен був неухильно дотримуватись вимог колективного договору Кіровоградського управління зрошувальних систем на 2004-2008 роки, ухваленого на загальних зборах трудового колективу 26.04.2004 року, зареєстрованого реєстраційною палатою виконавчого комітету Кіровоградської міської ради за №618 від 30.05.2004 року та змісту колективного договору Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства на 2009-2013 роки, ухваленого на загальних зборах трудового колективу 27.03.2009 року, зареєстрованого реєстраційною палатою виконавчого комітету Кіровоградської міської ради за №618 від 18.08.2009 року, у т.ч. п.п. 4.7 зазначених колективних договорів, якими передбачена тривалість денної роботи (зміни) згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку початок роботи о 08 год. 00 хв., закінчення в 17 год. 15 хв., в п`ятницю робочий день закінчується в 16 год. 00 хв. і графіками роботи, узгодженими з профспілковим комітетом з урахуванням специфіки виробництва.

Крім того, у своїй службовій діяльності ОСОБА_6 повинен був дотримуватися вимог Положення про Кіровоградське міжрайонне управління водного господарства, затвердженого наказом Кіровоградського обласного виробничого управління меліорації і водного господарства від 13.09.2005 року за №97, зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 16.01.2006 року, вимог Положення про Кіровоградське міжрайонне управління водного господарства, затвердженого наказом Державного комітету України по водному господарству від 22.04.2010 року за №70, зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14.06.2010 року, якими встановлено основні завдання, права та обов`язки Управління, майна та коштів Управління, керівництво Управлінням та інші питання, пов`язані із функціонуванням КМУВГ.

Однак, на переконання обвинувачення, всупереч дотримання змісту вищевказаних правових норм, якими врегульований правовий порядок, у т. ч. у сфері функціонування об`єктів КМУВГ, ОСОБА_6 , обіймаючи протягом вищезазначеного часу посаду начальника Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ, вирішив використати повноваження начальника вказаної дільниці всупереч інтересам служби.

Так, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_6 , обіймаючи протягом вищевказаного часу посаду начальника Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ, керуючись виниклим у червні 2008 року єдиним умислом у вигляді використання свого службового становища всупереч інтересам служби, вчиняючи протиправні дії, бажаючі досягнення своєї злочинної мети у вигляді фіксування протягом періоду часу з 01.07.2008 року по 30.06.2010 року недостовірного обліку робочого часу у бік його фактичного збільшення у зведених табелях виходу на роботу працівників КМУВГ сторожів насосних станцій ОСОБА_12 та ОСОБА_21 , машиніста насосної станції ОСОБА_9 та оглядача гідротехнічних об`єктів ОСОБА_10 , при цьому достовірно знаючи та усвідомлюючи, що машиніст насосної станції ОСОБА_9 та оглядач гідротехнічних об`єктів ОСОБА_10 фактично виконують обов`язки сторожів насосних станцій, що є менш кваліфікованою працею, за підсумками складання та надання до бухгалтерії Управляння яких працівникам ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 буде здійснене зайве нарахування та виплата сум оплати праці за фактично не відпрацьовану належну норму часу, нарахування та виплата надбавок та доплат, а також зайвого нарахування сум коштів до загальнообов`язкових фондів державного страхування, таким чином вчиняючи дії в інтересах третіх осіб - вищевказаних працівників КМУВГ.
Переслідуючи вищевказану протиправну мету, на переконання обвинувачення, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства за адресою: м. Кіровоград, вул. Московська, 210, використовуючи надані службові повноваження у вигляді забезпечення і здійснення керівництва виробничо-господарською діяльністю Кіровоградською експлуатаційною дільницею КМУВГ, складання звітності про виробничу діяльність дільниці, складання звітів по обліку робочого часу працюючих на дільниці, здійснення контролю за виконанням робітниками дільниці правил трудової та виробничої дисципліни, правил внутрішнього розпорядку, проведення виховної роботи в колективі, умисно, використовуючи надані службові повноваження, на початку кожного наступного місяця, який слідував за періодом, що підлягав обліку, вносив завідомо неправдиві відомості до офіційних документів - зведених табелів виходу на роботу працівників Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ за період їх формування з 31.07.2008 року по 30.06.2010 років, які полягали у відображенні відпрацювання за зазначений період працівниками експлуатаційної дільниці - сторожами насосних станцій ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , також машиністом насосної станції ОСОБА_9 та оглядачем гідротехнічних об`єктів ОСОБА_10 , при цьому двоє останніх фактично виконували функцію сторожів насосних станцій, робочого часу з дотриманням його 40 годинної норми на тиждень: з понеділка по четвер робочий час тривав від 7 годин до 8 годин 15 хвилин на день, у п`ятницю робочий час тривав від 7 годин до 8 годин на день, у вихідні (субота, неділя) та святкові дні облік не здійснювався, при цьому вищевказані працівники протягом вищезазначеного періоду трудової діяльності з 01.07.2008 року по 30.06.2010 року фактично виконували функції сторожів насосних станцій відповідно до змінного почергового режиму трудової діяльності визначеного ОСОБА_6 всупереч вимог ст.ст. 1,2,15 Закону України "Про оплату праці", якими передбачено, що заробітна плата є винагородою, обчисленою, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, при цьому основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці та вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців, а також форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови провадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими міжгалузевими і територіальними угодами, а також всупереч положень колективного договору Кіровоградського управління зрошувальних систем на 2004-2008 роки, та положень колективного договору Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства на 2009-2013 роки, п.п. 4.7 якими передбачена тривалість денної роботи (зміни) згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку (початок роботи о 08 год. 00 хв., закінчення в 17 год. 15 хв., в п`ятницю робочий день закінчується в 16 год.) для кожного із зазначених працівників у вигляді не більш, як 8 днів на місяць, наступним чином: 1 робочий день - з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. обідня перерва - з 12 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв., 3 дні вихідних. Саме ОСОБА_6 особисто рукописним текстом внесено завідомо неправдиві відомості до зведених табелів виходу на роботу працівників Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ, зокрема: за липень 2008 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 14 робочих днів при загальній кількості відпрацьованого часу 112 год. 15 хв., ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 23 робочих днів при загальній кількості відпрацьованого часу по 184 год. кожним; за серпень 2008 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 20 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 160 годин; за вересень 2008 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 22 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 176 годин; за жовтень 2008 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 23 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 184 годин; за листопад 2008 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 20 робочих днів кожним при загальній кількості 161 година, щодо відпрацювання ОСОБА_23 - 15 робочих днів при загальній кількості відпрацьованого часу 120 годин 45 хвилин, робочий час ОСОБА_9 не обліковувався; за грудень 2008 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 23 робочих дні кожним при загальній кількості 183 години, щодо відпрацювання ОСОБА_24 - 10 робочих днів при загальній кількості відпрацьованого часу 78 годин 15 хвилин; за січень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 14 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 12, 112, 111 та 111 годин відповідно; за лютий 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 21 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 167 годин; за березень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 - 14 робочих днів кожним при загальній кількості 111 годин 45 хвилин, щодо відпрацювання ОСОБА_25 та ОСОБА_9 - 21 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 168 годин; за квітень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 - 10 робочих днів кожним при загальній кількості 78 годин 45 хвилин, щодо відпрацювання ОСОБА_25 та ОСОБА_9 - 21 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 167 годин; за травень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 18 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 143 години; за червень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 20 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 160 годин; за липень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 23 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 183 години 45 хвилин; за серпень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 20 робочих днів кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 160 годин; за вересень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 22 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 176 годин; за жовтень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 22 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 176 годин; за листопад 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 - 21 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 168 годин, щодо відпрацювання ОСОБА_24 - 20 робочих дні при загальній кількості відпрацьованого часу 160 годин, щодо відпрацювання ОСОБА_9 - 1 робочого дня при загальній кількості відпрацьованого часу 8 годин; за грудень 2009 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 23 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 183 години; щодо відпрацювання ОСОБА_23 - 6 робочих дні при загальній кількості відпрацьованого часу 46 годин 30 хвилин; за січень 2010 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 16 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 128 годин; за лютий 2010 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 - 22 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 175 годин, щодо відпрацювання ОСОБА_10 11 робочих дні при загальній кількості відпрацьованого часу 88 годин; за березень 2010 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 - 4 робочих дні загальною кількістю відпрацьованого часу 32 години, щодо відпрацювання ОСОБА_10 - 15 робочих днів загальною кількістю відпрацьованого часу 119 годин 15 хвилин, щодо відпрацювання ОСОБА_13 та ОСОБА_9 23 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 184 години; за квітень 2010 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 21 робочого дня кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 167 годин; за травень 2010 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 17 робочих дні кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 136 годин; за червень 2010 року щодо відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 21 робочого дня кожним при загальній кількості відпрацьованого часу 168 годин, під змістом яких, з метою посвідчення достовірності внесених до них вищевказаних відомостей, виконані підписи начальником Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ ОСОБА_6 , окрім зведених табелів виходу на роботу складених за період серпня 2008 року та липня 2009 року у яких, під змістом внесених вищевказаних відомостей ОСОБА_6 , у період відсутності за місцем трудової діяльності останнього, виконані підписи головного енергетика КМУВГ ОСОБА_26 та начальника групи насосних станцій КМУВГ ОСОБА_27 , які фактично, в силу покладених них обов`язків, не виконували функції здійснення контролю за організацією діяльності, виконання трудових обов`язків вищевказаними працівниками, а лише формально виконали підписи під двома вищевказаними зведеними табелями виходу на роботу при цьому покладаючись на повноту та достовірність внесених до них відомостей самим ОСОБА_6 .
Разом з тим, поруч із складанням вищевказаних зведених табелів виходу на роботу за період відображення трудової діяльності працівників Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ з 01.07.2008 року по 30.06.2010 року, також окремо вівся облік робочого часу у т. ч. на вищевказаних 4-х працівників, праця яких фактично задіяна у якості сторожів насосних станцій Софіївської зрошувальної системи, інженером-гідротехніком першої категорії Кіровоградської експлуатаційної дільниці КМУВГ ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийнятий на зазначену посаду відповідно до наказу по КМУВГ №28-ВК від 03.06.2008 року «Про прийом на роботу ОСОБА_14 », та який керуючись п. 2.6 посадової інструкції інженера гідротехніка 1 категорії, затвердженої 07.06.2007 року, з якою ознайомлений належним чином 03.06.2008 року, який за усним протиправним наказом начальника Кіровоградської експлуатаційної дільниці ОСОБА_6 , здійснював первинний облік робочого часу за вищевказаний період щодо трудової діяльності вищевказаних працівників, вносячи за безпосередньої особистої участі ОСОБА_6 , у час та за місцем внесення останнім відомостей до загальних табелів виходу на роботу, відомості до первинних табелів виходу на роботу у розрізі вищевказаних відомостей, які відображені ОСОБА_6 у загальних табелях виходу на роботу працівників зазначеної дільниці ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та які наказано ОСОБА_14 відобразити у первинних табелях виходу на роботу, при цьому складаючи первинні табелі виходу на роботу щодо зазначених працівників протягом вказаного періоду їх трудової діяльності ОСОБА_14 не був обізнаний щодо єдиного злочинного умислу ОСОБА_6 , вважав, що виконує законні вимоги начальника дільниці, якому відповідно до вищевказаної посадової інструкції безпосередньо підпорядковується, а також, ОСОБА_14 не володів відповідними знаннями щодо здійснення повного документального обліку робочого часу працівників, оскільки протягом усього періоду своєї трудової діяльності не займав будь-яких посад пов`язаних із здійсненням даного виду обліку, при цьому також не маючи відповідного рівня та виду освіти.
У подальшому, ОСОБА_6 одразу після складання зазначених зведених табелів, у час та спосіб зазначений вище, надано для вивчення інженеру з підготовки кадрів КМУВГ ОСОБА_28 , яким перевірялися відповідні відомості у розрізі відображення підстав для звільнення від виконання трудових обов`язків працівників КМУВГ та одразу спрямовувалися для затвердження начальникові КМУВГ, яким затверджувалися дані зведені табеля виходу на роботу, та передавалися до бухгалтерії Управління з метою здійснення нарахування та виплати сум оплати праці, нарахування та виплати доплат, нарахування сум коштів до загальнообов`язкових фондів державного страхування тощо.
У вищевказаний злочинний спосіб, на підставі поданих до бухгалтерії КМУВГ вищевказаних зведених табелів робочого часу до яких внесені вищезазначені завідомо неправдиві відомості, за рахунок коштів загального фонду державного бюджету зайво нараховано та виплачено вищевказаним працівникам КМУВГ заробітної плати, включаючи суми надбавок, премій та інших виплат (індексації), а також зайво нараховано відрахувань до загальнообов`язкових фондів державного бюджету.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, пояснення виправданого та його захисника, які вважають, що вирок суду, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, провівши судове слідство в об`ємі допиту виправданого та дослідженні матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З положень ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
При вивченні матеріалів кримінального провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог закону судом було дотримано.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у п. 18 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387).

Оцінивши досліджені у кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, так як дійшов правильного висновку, що зібрані у справі докази не доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у його діянні відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення та вичерпано можливості отримати додаткові докази, сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому підлягають тлумаченню на користь обвинуваченого.

Як пояснив в суді першої інстанції та підтвердив в ході апеляційного розгляду виправданий ОСОБА_6 , що для забезпечення цілодобової охорони та роботи насосних станцій, в штатному розписі підприємства мало б бути 8 одиниць охоронців, оглядач та машиніст. В той же час, в штатному розписі було передбачено 2 охоронці, оглядач та машиніст. Вказаної кількості працівників було недостатньо для забезпечення охорони насосних станцій та підтримання в робочому стані того обладнання, яке ще залишилося на станціях. Чергування проводило 2 особи по 8 год., субота та неділя вихідні дні. Даний графік був затверджений, доведений до відома працівників та виконувався. Табелювання та оплата праці проводилася відповідно до даного графіка. Оскільки два охоронця було не достатньо, прийняли рішення про демонтування залишків обладнання та переведення працівників в охоронці. В 2009 році збільшилася кількість випадків крадіжок майна з насосних станцій про що повідомляли правоохоронним органам. Періодично 1-4 рази на місць, в залежності від надання транспорту керівництвом, він приїздив на насосні станції з метою контролю та просив охоронців, які, як правило були місцевими мешканцями, за можливості, приходити в нічний час на станції та придивлятися за залишками обладнання. Зі слів охоронців, йому було відомо, що останні, пропонували проводити чергування за графіком "сутки через троє". Однак він повідомив, що такий графік не затверджено, тому вони мають дотримуватися затвердженого графіка, інакше, роботу в нічний час та святкові і вихідні дні підприємство оплачувати не буде. Той факт, що охоронці самостійно почали виходити на роботу за графіком "сутки через троє" йому достеменно відомо не було. Більш того, табелі по даній дільниці йому привозив інженер гідротехнік ОСОБА_14 , який його і заповнював. Він лише з даного табелю переносив інформацію до зведеного табелю, вважаючи її достовірною та підписував зведений табель. Будь-які вказівки інженеру гідротехніку стосовно проведення первинного табелювання по дільниці із внесення недостовірних даних до табелю, він не давав і не міг давати.

Показання виправданого ОСОБА_6 про відсутність умислу на вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки сам він табель не складав, а заповнював тільки зведений табель та про зміну графіку робочих чув, але не затверджував такого графіку та не знав, що вони можуть так працювати, об`єктивно підтверджуються дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами, а саме:
- показами свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що працював сторожем на верхній Софіївській насосній станції разом із ОСОБА_13 . ОСОБА_10 та ОСОБА_9 працювали на "нижній" насосній станції. Інколи, у весінній та літній період, коли збільшувалися випадки крадіжок з насосних станцій, самостійно змінювали графік та працювали цілодобово кожен день. Про намір змінити графік повідомляли ОСОБА_6 . Будь-яких вимог з боку ОСОБА_6 змінити графік та чергувати цілодобово до них не надходило.
- показами свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду що з 2008 року по 2010 рік працював на станції машиністом. Виконував обов`язки, як машиніста так і сторожа. В якості машиніста змащував та прокручував насос, перевіряв технічний стан механізмів.
- показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що працював оглядачем насосної станції, а з 2010 року сторожем на нижній Софіївській насосній станції. Працював за графіком з 8 год. до 17 год., субота, неділя вихідні дні
- показами свідка ОСОБА_13 , який пояснив суду, що з 2008 по 2010 роки працював сторожем на станції "ГНС" в Софіївці із ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 працювали сторожами на "нижній" станції. Працювали з 8 години по 17 годину. Влітку були випадки, коли працювали добу через три доби. Даний графік встановлювали самостійно, щоб забезпечити схоронність обладнання влітку. В усній формі повідомляли ОСОБА_6 , що будуть працювати по графіку "сутки через троє".
- показами свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що працює з 2008 року на підприємстві інженером гідротехніком. Неодноразово приїздив на насосні станції, в тому числі Софіївську НС та давав вказівки, перевіряв роботу, привозив побілку, тощо. Знав, що інколи працівники працюють по зміненому графіку "сутки через троє", однак, він табелював їх згідно затвердженого графіка. Чи знав про це ОСОБА_6 , йому не відомо.
- показами свідка ОСОБА_15 , який повідомив суду, що заробітна плата нараховувалася відповідно до наданого табелю. Даний табель підписував ОСОБА_6 , та кадровик і затверджував ОСОБА_16 . Як в дійсності виходили на роботу працівники насосної станції, свідку не відомо.
- показами свідка ОСОБА_16 , який пояснив суду, що насосні станції, хоч і не працювали, однак, на них ще збереглися залишки обладнання, залишилися самі будівлі станцій, тому була необхідність в їх охороні та збереженні матеріальних цінностей. За яким графіком працювали працівники насосних станцій свідку не відомо. Будь-які позовні заяви до підприємства з приводу стягнення заробітної плати за роботу у нічний час від охоронців насосних станцій не надходило.
- показами свідка ОСОБА_17 яка пояснила, що заробітна плата працівникам насосної станції нараховувалася на підставі табелів обліку робочого часу. Чи відповідала дійсності інформація, відображена в табелях робочого часу на Софіївській насосній станції, їй не відомо.
Судом першої інстанції також допитувалися свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які повідомили, що на станціях не було світла, вибиті шибки, станції не працювали. Бачили охоронців, які косили бур`ян, білили та фарбували будівлю. Стосовно графіку роботи охоронців, порядку складення та оформлення табелів робочого часу, оплати праці, покази суду не надали.
Колегія суддів вважає, що показання свідків суд першої інстанції обґрунтовано визнав правдивими, так як вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є послідовними, логічними по своїй суті, і такими, що співпадають одні з одними.
Таким чином, вказані покази не спростовують тверджень ОСОБА_6 , як на те вказує прокурор в апеляційній скарзі, що він дійсно повідомлявся даними працівниками про можливість самостійної зміни ними графіку роботи, але чи фактично вони працювали за таким графіком він обізнаний не був.
Сформульована у зазначеній нормі кримінального закону України диспозиція статті передбачає суб`єктивну сторону у виді прямого умислу
Проте органом досудового розслідування не здобуто достатніх та беззаперечних доказів, що ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, а саме усвідомлював неправомірний характер свого діяння та бажав його настання.
Під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції сторона обвинувачення не довела, що обвинувачений ОСОБА_6 допустив порушення при внесені даних до зведеного табелю робочого часу, не встановила наслідки у вигляді завдання шкоди, а також причинний зв`язок між цими порушеннями і передбаченими законом про кримінальну відповідальність суспільно-небезпечними наслідками у вигляді завдання шкоди і не надала суду будь-яких достовірних та переконливих доказів з цього приводу.
Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, дослідив показання виправданого, свідків, надані ними в судовому засіданні, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторона обвинувачення не довела та не надала суду допустимих і достатніх доказів винуватості ОСОБА_6 , а тому в його діях відсутня як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та прийшов до вірного висновку про те, що останній має бути виправданий, так як стороною обвинувачення не доведено, що у ОСОБА_6 був умисел на вчинення даного кримінального правопорушення.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції допущені суттєві порушення кримінального процесуального закону, які полягають в тому, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не вказав мотиви, з яких він відхиляє докази обвинувачення; суд не надав оцінки щодо обізнаності ОСОБА_6 , що насосна станція не працювала; судом не враховано докази, якими підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_6 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам кримінального провадження.

З вироку суду вбачається, що судом першої інстанції повно та об`єктивно встановлені обставини справи в межах пред`явленого обвинувачення на підставі заявлених сторонами доказів, яким судом надана оцінка з точки зору їх належності і допустимості та застосовано кримінальний закон, відповідно до якого органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В судовому засіданні 10.12.2018 року на підтвердження обвинувачення прокурором заявлені докази, які, на його думку, підтверджують обставини службового підроблення зазначених офіційних документів обвинуваченим ОСОБА_6 та заявлено клопотання дослідити у судовому засіданні зазначені ним документи, а саме: витяг з кримінального провадження щодо підозри ОСОБА_6 (а.с. 1-3 т.2); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2012 р. (а.с. 12 т.2); посадова інструкція начальника ремонтно-експлуатаційної дільниці (ознайомлений ОСОБА_6 ) (а.с. 95-96 т.2); посадова інструкція машиніста насосної станції (ознайомлений Ловецький) та посадова інструкція оглядача гідротехнічних об`єктів (ознайомлений ОСОБА_10 ) (а.с. 170-171 т.2); акт ревізії фінансово-господарської діяльності Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства за період з 01.07.2008 по 30.06.2010 року від 11.10.2010 року (а.с. 18-80 т.3); витяг з акту ревізії фінансово-господарської діяльності Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства від 11.10.2010 року щодо законсервування 7 насосних станцій (а.с.31 т.3); відповідь з Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області від 08.07.2013 року з додатками щодо нарахованої заробітної плати працівникам, які працюють на законсервованих зрошувальних системах (а.с. 27-29 т.7); результати участі у перевірці Прокуратури м. Кіровограда, яка проводилась у Кіровоградському міжрайонному управлінні водного господарства в частині встановлення законності під час нарахування заробітної плати в період з 01.07.2008 року по 01.07.2010 року (а.с. 38-45 т.7); перерахунок мінімальної суми зайвих виплат працівникам Софіївської ЗС в зв`язку з неналежним відпрацюванням робочого часу (а.с. 46-48 т.7); посадові інструкції сторожа зрошувальної системи (ознайомлені ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ) (а.с.51-52 т.7); посадова інструкція начальника експлуатаційної дільниці (ознайомлений ОСОБА_6 ) (а.с. 53-55 т.7); наказ про переведення ОСОБА_28 та ОСОБА_6 (а.с.56 т.7); наказ від 02.01.2003 року про переведення ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 на посаду сторожа (а.с. 212 т.8); наказ від 30.06.2006 року про переведення ОСОБА_9 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 на інші посади (а.с.213 т.8); наказ від 01.03.2011 року про переведення ОСОБА_9 на посаду сторожа (а.с.214 т.8); наказ від 22.03.2007 року про переведення ОСОБА_10 на посаду оглядача гідротехнічних об`єктів (а.с.218 т.8); наказ від 30.11.2010 року про переведення ОСОБА_10 на посаду сторожа (а.с.219 т.8); посадова інструкція оглядача гідротехнічних об`єктів (ознайомлений ОСОБА_10 ) (а.с. 224 т.8); посадова інструкція машиніста насосної станції (ознайомлений ОСОБА_37 ) (а.с.225 т.8); штатний розпис працівників Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства на 2008 рік (а.с.1-22 т.9); постанова про отримання зразків для експертизи від 16 липня 2013 року (а.с. 63-73 т.11); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 30.07.2013 року (а.с.123-127 т.11); висновок експерта № 1048 судово-почеркознавчої експертизи від 05.08.2013 року (а.с.217-218 т.11); протокол огляду місця події від 01.08.2013 року (а.с. 13-22 т.12); рапорт про виявлення кримінального правопорушення (а.с.52 т.12); повідомлення про підозру ОСОБА_6 (а.с. 72-92 т.12); довідка з Кіровоградської обласної психіатричної лікарні (а.с.104 т.12); довідка з КЗ «Обласний наркологічний диспансер» (а.с.106 т.12); характеристики за ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 (а.с.116-118 т.12)

Дослідивши вказані письмові матеріали кримінального провадження, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані матеріали не містять належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, оскільки посадові інструкції та накази про призначення та переведення працівників підтверджують лише факт знаходження на відповідній посаді певного працівника та не підтверджують факт внесення неправдивих даних до табелю ОСОБА_6 .

Також колегія суддів не може погодитися з твердженнями апелянта про те, що судом не взято до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи № 1048, згідно якого підпис від імені ОСОБА_6 в табелях виходу на роботу працівників КМУВГ за липень-грудень 2008 року, січень-грудень 2009 року, січень-червень 2010 року, які містяться в графах «Начальник дільниці ОСОБА_6 », виконані самим ОСОБА_6 .
З матеріалів кримінального провадження та також показів самого ОСОБА_6 вбачається, що підпис в табелі виходу на роботу виконаний саме ОСОБА_6 , який не заперечував і сам в судовому засіданні, однак вказав, що табелі по даній ділянці йому привозив інженер гідротехнік ОСОБА_14 , який його і заповнював. Він же лише з даного табелю переносив інформацію до зведеного табелю, вважаючи її достовірною та підписував зведений табель. Будь-які вказівки інженеру гідротехніку стосовно проведення первинного табелювання по дільниці із внесення недостовірних даних до табелю, він не давав.
Твердження апелянта, що за усним протиправним наказом ОСОБА_6 , ОСОБА_14 здійснював первинний облік робочого часу за вищевказаний період щодо трудової діяльності вищевказаних працівників, вносячи за безпосередньої особистої участі ОСОБА_6 , відомості до первинних табелів виходу на роботу, та які наказано ОСОБА_14 відобразити у первинних табелях виходу на роботу, при цьому ОСОБА_14 не був обізнаний щодо єдиного злочинного умислу ОСОБА_6 , вважав, що виконує законні вимоги начальника дільниці, а також, ОСОБА_14 не володів відповідними знаннями щодо здійснення повного документального обліку робочого часу працівників, оскільки протягом усього періоду своєї трудової діяльності не займав будь-яких посад пов`язаних із здійсненням даного виду обліку, при цьому також не маючи відповідного рівня та виду освіти, ніяким чином не спростовує того факту, що саме ОСОБА_14 вносились дані про облік робочого часу до первинних табелів на основі яких складався зведений табель, який підписував ОСОБА_6 та ОСОБА_14 знав, як він сам зазначає у своїх поясненнях, що інколи працівники працюють по зміненому графіку, однак він табелював їх згідно затвердженого графіку, чи знав про це ОСОБА_6 йому не відомо. Цим також спростовується той факт, що ОСОБА_6 протиправно наказав ОСОБА_38 вносити саме такі дані до табелю, адже ні про які вказівки, ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_6 у своїх показах не зазначають. Колегія суддів такі доводи прокурора розцінює як припущення, які за відсутності повного доведення зі сторони обвинувачення, згідно ст. 17 КПК України повинні тлумачитися на користь виправданого.
Тому районний суд прийшов до вірного висновку, що в діях ОСОБА_6 відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, так як в нього був відсутній умисел вносити неправдиві відомості в табель використання робочого часу щодо вищезазначених працівників.
Крім того, на даному підприємстві не вівся журнал реєстрації виходу на роботу працівників. Зведений табель робочого часу оформлявся на основі первинних табелів, які заповнювались згідно затвердженого графіку, який затверджувався не ОСОБА_6 .
Як було встановлено з матеріалів кримінального провадження, що накази про зміну графіку роботи не видавались. Жодних відомостей про відсутність ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 чи ОСОБА_13 на робочому місці теж не було надано чи доведено до відома ОСОБА_6 . А тому останній не міг усвідомлювати, що вказані працівники чи були відсутні, чи відпрацювали в зазначений період часу робочі години згідно табелю.
Наведені докази не підтверджують висновки обвинувачення, що ОСОБА_6 вносив неправдиві відомості до табелів звіту використання обліку робочого часу, що стали підставою для незаконного нарахування вказаним вище працівникам заробітної плати за фактично невідпрацьовані ними робочі години. Окрім того, після заповнення зведеного табелю робочого часу ОСОБА_6 , даний табель надався для перевірки інженеру з підготовки кадрів КМУВГ ОСОБА_28 та затверджувався начальником КМУВГ, а вже після цього даний табель передавався до бухгалтерії Управління з метою здійснення нарахування та виплати сум оплати праці. Таким чином, судом встановлено, що посадові особи кадрової служби повинні були перевіряти правильність табелів робочого часу для розрахунків заробітної плати, яка в свою чергу розраховувалась працівниками бухгалтерії Управління. Особисто ОСОБА_6 розрахунки заробітної плати не здійснював, ніяких вказівок з цього приводу працівникам бухгалтерії не надавав.
Так як матеріалами кримінального провадження чітко встановлено, що ОСОБА_6 не знав і не міг знати про відсутність вказаних працівників у вказаний період часу на робочому місці, оскільки фізично кожного дня не міг це перевіряти, дії ОСОБА_6 по заповненню зведеного табелю на основі первинного не є в прямому зв`язку з виплатою заробітної плати вказаним працівникам, оскільки табель робочого часу ще перевіряється та затверджується іншими особами, та ОСОБА_6 є лише «посередницькою ланкою», тож судом було встановлено, що ОСОБА_6 не було відомо та він і не перевіряв за своїми обовязками відомості виходу на роботу працівників, які він вносив до табелів робочого часу та про факти самостійної зміни графіку працівниками, якщо така і відбувалась теж не був обізнаний, згідно досліджених в апеляційній інстанції доказах. А тому у нього відсутній умисел на внесення неправдивої інформації до зведених табелів робочого часу.
Щодо доводів прокурора на ті обставини, що судом не взято до уваги акт ревізії фінансово-господарської діяльності Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства за період з 01.07.2008 по 30.06.2010 від 11.10.2010 року та перевірок, то наведені обставини також не є доказом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, оскільки даний акт ревізії не містить в собі підтвердженні неправомірних дій в частині зазначення в табелі обліку робочого часу фактично не відпрацьованого робочого часу працівниками ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 чи ОСОБА_13 . В матеріалах даної ревізії зазначено, що порушень при складанні, затвердженні та внесенні змін до штатних розписів на 2008, 2009 та 2010 роки ревізією не встановлено. Ревізією в частині дотримання порядку складання та затвердження штатного розпису порушень не встановлено. Фактів утримання понадштатних працівників не встановлено. Отже, відповідно встановлено, що всі працівники працювали відповідно до затвердженого штатного розпису та затвердженого на його основі графіку роботи та відповідної заробітної плати.
Також зазначено, що у зв`язку з тим, що насосні станції законсервовані, щодо працівників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 була завищена потреба у бюджетних асигнуваннях та зайве виділення бюджетних коштів.
Жодних висновків щодо таке зайве нарахування відбулося з вини ОСОБА_6 даний акт ревізії не містить.
Окрім того, лист-вимога за № 11-05-14-14/6259 від 09.11.2010 р., який був виданий на основі даної ревізії був частково скасований постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2011 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року дане рішення було залишено без змін. Мотивом прийняття таких рішень було те, що перевірка, аналіз, викладення висновків щодо додержання керівником підконтрольної установи вимог законодавства про працю, зокрема норм Кодексу законів про працю України не входить до компетенції органів контрольно-ревізійної служби. Зазначення у акті перевірки, що було безпідставно нараховано заробітну плату суд визнав порушенням інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин та перевищенням компетенції осіб, які були уповноважені здійснити ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача, а не перевірку додержання законодавства про працю.
Окрім того позивачем надано належні докази на підтвердження виконання третьою особою робіт, за які було сплачено заробітну плату. Суд не вбачає у доказах відповідача поясненнях працівників, ознак належності, оскільки за законом факт виконання робіт має підтверджуватись відповідними письмовими доказами. Таким чином, оскільки висновки відповідача побудовано на неналежних доказах вимога висунута на їх підставі, є протиправною (а.с. 26-34 т.9).
З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що належним доказом по факту відпрацювання робітником робочого часу є первинна облікова документація підприємств, установ, організацій, а саме Табель обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати.
Оскільки згідно матеріалів справи зафіксований факт відпрацювання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до табелів обліку робочого часу за липень-грудень 2008 року, січень-грудень 2009 року та січень-червень 2010 року, підписаних начальником дільниці ОСОБА_6 та провідним інженером з охорони праці ОСОБА_28 , робочого часу в повному обсязі, висновки прокурора, зроблені на підставі пояснень інших працівників (особи яких слідство так і не встановлено), що можливо даними працівниками змінювався графік їхньої роботи та що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відпрацювано повного робочого часу згідно табелю, є безпідставними.
Будь-яких інших доказів, які прямо чи опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню за обвинуваченням ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, для дослідження їх у судовому засіданні сторона обвинувачення не заявляла.
Колегія суддів, з урахуванням викладених судом у оскаржуваному вироку висновків, керуючись ст.ст.85, 94, 99 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідила всі заявлені стороною обвинувачення письмові докази, пояснення свідків, надані ним в суді першої інстанції, оцінивши всі докази з точки зору належності і допустимості та дійшла обґрунтованого висновку, що всі заявлені стороною обвинувачення докази не підтверджують обставини про які зазначено в обвинувальному акті про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Аналізуючи оскаржуваний вирок суду та матеріали справи з урахуванням доводів апеляції, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції було створені необхідні умови для здійснення сторонами їх процесуальних прав та виконання їх процесуальних обов`язків та у прокурора у кримінальному провадженні було достатньо часу для надання належних доказів і істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні всі наявні у справі докази, детально розглянув кожний з них з точки зору допустимості та обгрунтовано визнав такими, що не доводять вину ОСОБА_6 та не прийняв їх до уваги їх з наведенням відповідного докладного мотивування, і з такими висновками колегія суддів погоджується.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387).
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).
Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Тобто, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржуваний вирок суду є правильним по суті, законним та обгрунтованим, відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту та колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваного вироку суду, а також вважає за необхідне зазначити, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, в цілому не обгрунтовують наявності обставин, що згідно ч.1 ст.413 КПК України зумовлюють скасування вироку суду, що є предметом апеляційних вимог.
Тому, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, не дають достатніх підстав для спростування законності та обгрунтованості оскаржуваного вироку суду, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним на підставі ст.404 ч.3 КПК України вирок змінити, в зв`язку з тим, що в резолютивній частині вироку суд першої інстанції не зазначив з яких підстав ОСОБА_6 виправдано судом, що є порушенням ст. 374 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2 , 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.
На підставі ст.404 ч.3 КПК України вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 року щодо ОСОБА_6 , якиму пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.366 КК України його визнано невинуватим та виправдано змінити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 366 КК України визнати невинуватим і виправдати, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості в суді і вичерпанні можливості їх отримання на підставі ст.284 ч.1 п.3 КПК україни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.
Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2