Справа № 298/1270/18
Провадження № 1-кп/304/148/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000321 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, інваліда ІІ групи, українця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що на розгляді Перечинського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000321 від 27 травня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України. Ухвалою Перечинського районного суду від 06 листопада 2018 року відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком до 05 січня 2019 року. Оскільки станом на 27 грудня 2018 року судовий розгляд не завершено, в тому числі не допитано свідків та потерпілих, прокурор вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також ті, що враховані судом при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, не відпали, у зв`язку з чим запобіжний захід відносно обвинуваченого підлягає продовженню. На підставі наведеного прокурор просив клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу на два місяці.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у такому.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечили, останній зазначив, що обвинувачений жодного разу не порушив покладених на нього судом обов`язків, а прокурором у свою чергу не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також зазначив, що знищити чи сховати речі/документи, що мають істотне значення для кримінального провадження не може, оскільки будь-якого доступу до них не має. Крім цього вважає необґрунтованим посилання прокурора на те, що обвинувачений зможе чинити вплив на потерпілих та свідків, так як протягом трьох років досудового розслідування даного кримінального провадження жодної скарги з цього приводу не надходило. На підставі наведеного вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у повній мірі здатен такий запобіжний захід як особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2018 року у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відмовлено та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби без застосування електронних засобів контролю до 20 серпня 2018 року включно.

Також встановлено, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2018 року відносно ОСОБА_4 знову застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком до 05 січня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, будучи молодим за віком ніде не працевлаштований, а відтак засобів до існування не має, що створює ризики вчинення ним повторних кримінальних правопорушень, а також те, що на розгляді Великоберезнянського районного суду перебуває обвинувальний акт про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігання заявленим ризикам здатний забезпечити такий запобіжний захід, як домашній арешт без застосування електронного засобу контролю та покладенням у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого відповідних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також суд приймає до уваги те, що під час судового провадження важливим також є захист потерпілого та свідків, що слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання їх показань без будь-яких перешкод.

Враховуючи, що судове провадження не завершене до спливу строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, а ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого саме такого запобіжного заходу продовжують існувати, зокрема можливість переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні й підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження відносно обвинуваченого строку застосування домашнього арешту.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 25 лютого 2019 року такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 години 00 хвилин вечора по 06 годину 00 хвилин ранку;

- прибувати до суду на першу вимогу;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Дата закінчення дії ухвали 25 лютого 2019 року.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1