Справа №: 272/731/17
Провадження № 1-кп/272/13/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
з участю обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого -
ОСОБА_5 ,
з участю захисника потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Андрушівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 21.06.2016 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

громадянина України, українця, з вищою освітою,

не працюючого , одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей:

раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ст.. 122 ч. 1 Кримінального Кодексу України, -

встановив:

22 травня 2016 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на городній ділянці свого сусіда ОСОБА_7 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки з останнім, на ґрунті особистих неприязних відносин наніс декілька ударів кулаками рук по різних частинах тулуба ОСОБА_7 в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої вушної мушлі, поверхневої рани лівої вушної мушлі, крайових надломів коронок 1-го зуба верхньої щелепи справа, що згідно висновку експерта за № 182 від 30.05.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я; а також закритого перелому 8-го ребра зліва, що утворився від дії тупого предмету, можливо внаслідок нанесення удару кулаком руки, консолідованих переломів 2-го та 8-го ребер справа, що утворилися від дії твердих тупих предметів, та відносяться згідно висновку експерта за № 197 від 16.06.2016 до категорії тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та пояснив, що 22 травня 2016 року близько 17 години 30 хвилин він, перебуваючи на городній ділянці свого сусіда ОСОБА_7 , в ході словесної суперечки з останнім, можливо і наніс ОСОБА_7 декілька ударів рукою по різних частинах тулуба. Вказував на те що будь-якого умислу щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому він не мав. Все сталося ненавмисно, випадково. У вчиненому розкаявся, просив застосувати відносно нього положення Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, оскільки він є учасником бойових дій. Заявлений цивільний позов не визнав, оскільки не вважає себе винним.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 22 травня 2016 року біля 17 години 30 хвилин на земельній ділянці у нього виник конфлікт з ОСОБА_4 . В ході даного конфлікту ОСОБА_4 наніс один удар гілкою по голові, повалив на землю, та наніс декілька ударів кулаком по тулубу, один удар ногою по сідницях, заламував руку. Просив притягнути ОСОБА_4 до суворої відповідальності, а також стягнути з обвинуваченого на його користь 2000 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 10000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні просила виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 в зв`язку із недоведеністю його вини, а також не заперечувала проти застосування відносно ОСОБА_4 положення Закону України "Про амністію у 2016 році".

Захисник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні при призначенні обвинуваченому міри покарання поклався на розсуд суду, не заперечував проти застосування стосовно ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2016 році", підтримав заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 2000 грн., та моральної шкоди розміром 10000 грн.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п д ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вина останнього у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2016 року за участі потерпілого ОСОБА_7 , в ході проведення якого потерпілий розповів та показав обставини спричинення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень.
Висновком експерта ОСОБА_8 №197 від 16 червня 2016 року, згідно якого вбачається, що на підставі записів представлених на експертизу медичних документів у громадянина ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому 8-го ребра зліва; що утворився від дії твердого тупого предмету, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що не є небезпечним для життя, але призвів до тривалого розладу здоров`я; консолідованих переломів 2-го та 8-го ребер справа, що утворились від дії твердих тупих предметів, в термін не менше 2-3 тижнів до часу проведення рентгенологічного дослідження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я; взаєморозташування потерпілого та особи, що спричиняла тілесні ушкодження, могло бути будь - яким, при якому ділянка з тілесними ушкодженнями була б доступна для травматичному впливу.

Висновком експерта ОСОБА_8 № 182 від 25 травня 2016 року, згідно якого вбачається, що при судово - медичному обстеженні у громадянина ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді:синця лівої вушної мушлі, поверхневої рани лівої вушної мушлі, в коронок 1-го зуба верхньої щелепи зліва та 1-го зуба верхньої щелепи справа, які утворились від дії твердого тупого предмету /предметів/, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, що виразились в заподіянні потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КК України, та вважає його вину доведеною повністю.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлені.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, те що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання, є учасником бойових дій, тому обирає міру покарання в межах санкції ст.122 ч.1 КК України з одночасним застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. "д" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

Згідно матеріалів кримінального провадження, а саме копії посвідчення серії НОМЕР_2 виданого від 30 квітня 2015 року на ім`я ОСОБА_4 вбачається, що останній є учасником бойових дій.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжкими або особливо тяжким відповідно до положень ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КК України, ОСОБА_4 вчинив 22 травня 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 9 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Щодо заявленого цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд дійшов висновку, що даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням моральних страждань потерпілого, а також наставшихє наслідків, а саме з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_7 завдана моральна шкода в сумі 2000 гривень.. В частині завдання ОСОБА_7 матеріальної шкоди цивільний позов задоволенню не підлягає, оскільки жодних доказів на підтвердження заподіяння матеріальної шкоди суду не надано.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п. «д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 122 ч. 1 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, КК України звільнити засудженого від відбування призначеного їй покарання з випробуванням встановивши при цьому іспитовий строк на 1 (один) рік.
Зобов?язати засудженого повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
На підставі п. «д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захисникам та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1