Справа №562/2089/18
У Х В А Л А

26.03.2019 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2019 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено по 17 год. 00 хв. 03 квітня 2019 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що у випадку скасування або зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків з метою зміни показів, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо продовження строків тримання під вартою, вказавши на те, що підстави на які посилається прокурор в своєму клопотанні відсутні та просять змінити обраний запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченому слід продовжити.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує, що на час розгляду клопотання ризики, що були враховані при встановленні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились. Оскільки, судовий розгляд не закінчений та існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
Оцінюючи обставини визначені ст.178 КПК України, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою.

Що стосується зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, то суд вважає, що такий запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою по 17 год. 00 хв. 24 травня 2019 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу відмовити
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя