Справа № 458/850/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/698/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_11 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком суду
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч. 1 ст.135 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами;

- за ч. 1 ст. 135 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно ст. 76 ч. 1 п. 1 та п. 2 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасовано арешт на майно та вирішено питання з речовими доказами і судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 15 квітня 2018 року о 05.30 год., керуючи автомобілем «VolkswagenPassat», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , та рухаючись ним у селі Нижнє Висоцьке Турківського району Львівській області по проїзній частині вулиці Горішній Кінець, при проїзді її ділянки в районі будинку АДРЕСА_2 , грубо порушив вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); Р.2 п.п. 2.1 а), 2.3 б), д); та Р.12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем без посвідчення водія на право керування транспортними засобами, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді появи в полі його зору лежачого впоперек проїзної частини дороги пішохода ОСОБА_12 , якого він мав об`єктивну можливість виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_12 , який від отриманих травм помер.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи причетним до травмування 15 квітня 2018 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин, у селі Нижнє Висоцьке Турківського району Львівській області на вулиці Горішній Кінець, поблизу будинку № 294 лежачого пішохода ОСОБА_12 , в порушення вимог Р.2 п.2.10 Правил дорожнього руху України, не зупиняючи керований ним автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , на місці пригоди, завідомо залишив останнього без допомоги, якого він сам поставив у небезпечний для життя стан і який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан.
На вирок суду прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій вважає даний вирок суду незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції призначив надто м`яке покарання та звільнив ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням із встановленням мінімального іспитового строку, незважаючи на те, що ОСОБА_7 вчинив один тяжкий, а інший невеликої тяжкості злочин, взяв автомобіль батька без його дозволу, керував транспортним засобом без наявності в нього на це права, після скоєння злочину місце пригоди залишив, тим самим залишивши потерпілого без допомоги в небезпечному стані, дізнавшись на наступний день від мешканців населеного пункту, у якому він проживає, про ДТП, яке він скоїв з летальним наслідком, надалі приховував те що саме він скоїв, і лише після того, як через декілька днів працівники поліції почали оглядати його автомобіль і запросили для дачі показань, визнав про те, що саме він скоїв вказану ДТП.

Просить даний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 виннним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами; за ч. 1 ст. 135 КК України - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового терміну 3 роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції законним та справедливим, у зв`язку з чим просить такий залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без змін, потерпілого ОСОБА_9 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 , які поклалися на розгляд суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченим злочинів. Висновок суду про доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, та за ч. 1 ст. 135 КК України, як залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням особи обвинуваченого, який є особою молодого віку, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, скоїв тяжкий злочин та злочин невеликої тяжкості, думку потерпілих, які просили не позбавляти волі обвинуваченого. Як обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_7 , судом вірно враховано щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

При цьому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 не має посідчення водія на право керування транспортними засобами, прийшов до вірного висновку про можливість обрати обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

А тому зазначених в апеляційній скарзі прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_11 підстав для скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє прокурору прокуратури Львівської області ОСОБА_11 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргупрокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді: