Справа № 523/4162/18
Провадження №1-кп/523/377/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2019 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ________ ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ________ ОСОБА_2 ,

прокурора ________ ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальний акт в матеріалах кримінального провадження № 0000178 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Березівського району с. Новоподільськ, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеської області Березівського району с. Балайчук, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимостей,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду було встановлено, що 27.01.2018 року близько 20:00 годин діючи за попередньою змовою ОСОБА_6 з ОСОБА_5 з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. Отамана Головатого в м. Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_4 , який йшов по вище вказівній вулиці, майно якого визначили об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та переслідуючи ціль збагачення, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , наздогнали потерпілого біля будинку АДРЕСА_4 , де згідно відведеним ролям, розуміючи що їх дії направлені на відкрите викрадення чужого майна та залишаються помітними для потерпілого ОСОБА_4 , з корисливих мотивів ОСОБА_5 спіймав потерпілого ОСОБА_4 та тримаючи його за руки, тим самим позбавивши можливості вільно пересуватися та чинити опір, а ОСОБА_6 в той час вирвав з рук ОСОБА_4 мобільний телефон марки «НОМТОМ НТ50», імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , та сім картою оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_4 вартістю 2640 гривень та з викраденим майном ОСОБА_6 і ОСОБА_5 зникли в невідомому напрямку та розпорядились викраденим на свій розсуд. Своїми навмисними діями заподіяли ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 2640 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю, пояснив суду, що дійсно він разом з ОСОБА_5 спіймали потерпілого, та поки ОСОБА_5 його тримав він вирвав з його рук мобільний телефон. В скоєному щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю, пояснив суду, що дійсно він разом з ОСОБА_6 спіймали потерпілого, та поки він його тримав ОСОБА_7 вирвав з його рук мобільний телефон. В скоєному щиро кається.

Отримавши пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії ОСОБА_6 , суд кваліфікує, за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого чайна (грабіж), вчинено за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_5 , суд кваліфікує, за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого чайна (грабіж), вчинено за попередньою змовою групою осіб.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 66 КК України є: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання винуватості.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України є: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання винуватості.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Крім того, потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених суми матеріального та морального збитку завданого кримінальним правопорушенням. Суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню, за виключенням суми матеріальної шкоди, оскільки потерпілим ОСОБА_4 при отриманні телефону від слідчого не було подано зауважень, щодо його технічного стану.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особи обвинувачених, те що вони раніше не судимі, також суд вивчивши осудові доповіді складені органом пробації відносно обвинувачених, які є ідентичними та відповідно до яких, ймовірність повторного вчинення правопорушення є середньою, та виправлення обвинувачених без призначення покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. Однак у разі призначення судом покарання зі звільненням від відбування, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинувачених обов`язки передбачені ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76, ч. 2 п.п. 2, 4 ст. 76 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що згідно вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинувачених, а також попередження вчинення ними нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинувачених, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 127-129, 368-370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотирьох) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

- за ч. 1 п. 1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції);

- за ч. 1 п. 2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- за ч. 2 п. 2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції).

ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотирьох) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

- за ч. 1 п. 1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції);

- за ч. 1 п. 2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- за ч. 2 п. 2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції).
Речові докази, а саме мобільний телефон марки «НОМТОМ НТ50», - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_4 під зберігальну розписку.
Цивільний позов потерпілого про стягнення моральної та матеріальної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 суму моральної шкоди в розмірі 5 280 (п`ять тисяч двісті вісімдесят) гривень.
В частині позову про стягнення матеріальної шкоди, - відмовити.
Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до апеляційного суду Одеської області з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1