УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 748/1251/18

провадження № 51-1037ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року,
встановив:
За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 06 лютого 2019 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 121 КК на ст. 123 КК, виключити обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та пом`якшити покарання.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений, вказуючи на необхідність скасування ухвали апеляційного суду, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому засуджений ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок щодо нього залишено без змін, обмежився формальними вказівками про порушення допущені, на його думку, апеляційним судом. Зокрема, засуджений не обґрунтував, у чому саме полягало допущене апеляційним судом неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як це порушення вплинуло на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому його слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПКта з огляду на положення статей 370, 404, 413, 419 цього Кодексу.

Також, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Крім того, засуджений не навів належних доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання з тяжкістю вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок суворості, з огляду на положення статей 414 КПК та приписи статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3