ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/676/19 Справа № 198/549/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 в пред`явленому за ч. 2 ст. 286 КК України обвинуваченні визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України у провадженні, процесуальні витрати в провадженні віднесено на рахунок держави.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що у відповідності до обвинувального акту ОСОБА_7 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху.
Так водій ОСОБА_7 , 14.05.2016 року близько 01:30, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку i координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , рухався по дорозі П`ятихатки - Преображенка у Юр`ївському районі Дніпропетровської області від с.Новостроївка у напрямку с.Чаплинка, перевозячи пасажирів, серед яких на задньому сидінні зліва перебував ОСОБА_10 .
У ході руху водій ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити у межах видимості у напрямку руху причіпний пристрій культиватор навісний «КПЕ-З.8», габарити якого були висвітлені задніми спецфарами встановленими на тpaктopi «МТЗ-80» реєстраційний номер АА 34264 (за свідоцтвом про реєстрацію машини «СПС-4.2»), який під керуванням водія ОСОБА_11 рухався у зустрічному напрямку, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, не маючи жодних перешкод технічного i фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, продовжив рух далі, наближаючись до трактора «МТЗ-80» з культиватором навісним «КПЕ-3.8», водій якого виявивши зустрічний транспортний засіб зупинився у правого краю проїзною частини.
В подальшому ОСОБА_7 , несвоєчасно виявивши попереду по ходу його руху перешкоду у вигляді культиватора навісного «КПЕ-3.8», встановленого на тракторі «МТЗ-80», застосував несвоєчасний маневр зміщення керованого автомобіля «ВАЗ-2107» вправо, в ході якого на 4 км.+400 м. дороги П`ятихатки-Преображенка у Юр`ївському районі Дніпропетровської області допустив зіткнення лівою передньою частиною автомобіля «ВАЗ-2107» з лівою боковою частиною культиватора навісного «КПЕ-3.8» встановленого на тракторі «МТЗ-80».
Внаслідок дорожньо-транспортною пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_10 був смертельно травмований.
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.9 «а», 12.3 Правил дорожнього руху України.
Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: саден в лобній області, біля зовнішнього кута лівого ока, на лівому крилi носа та в лівій щічній області, на зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині; забійних ран на кінчику носа зліва, в проекції лівої ніздрі, у волосистій частині голови, в потиличній області, на передній поверхні грудної клітини зліва, від надключичної впадини до рівня лівого соска донизу та вправо до рівня серединної лінії, в лівій підпахвинній області, на задньо-зовнiшнiй поверхні лівого плеча у верхній третині; переломи: відкритий багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепу, закритий перелом грудини, відкриті переломи ребер зліва, лівої ключиці, лівої плечової кістки; розриви лівої легені та печінки з гемотораксом та гемоперiтонеумом; розриви м`язів плечового поясу та плеча. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії твердих предметів, які діяли за ударним механізмом, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області, або при ударi об такі, та такими предметами могли бути як навісний культиватор, встановлений на навантажувачі, так i виступаючі частини всередині салону автомобіля при їх зіткненні. Будь-яких інших зовнішніх тілесних ушкоджень, а також ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелету при експертизі трупа не виявлено. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень (наявність крововиливів, набряків), давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постановi про призначення судово-медичної експертизи, тобто 14 травня 2016 року. Згідно трупних явищ, виявлених при розтині трупа, смерть ОСОБА_10 настала в межах 8-10 годин до моменту проведення експертизи. За своїм характером, вищезазначені тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_10 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, та як такі, що призвели до смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок cyмісної тупої травми голови, грудної клітини, живота та лівого плечового суглобу, яка супроводжувалась відкритим переломом кісток склепіння та основи черепу з забоєм головного мозку, закритим переломом грудини, відкритими переломами ребер зліва, розривами лівої легені з лівостороннім гемотораксом (1800 мл.), розривом печінки з гемоперiтонеумом (450 мл.), відкритим переломом лівої ключиці та лівої плечової кістки у верхній третині та ускладнилась травматичним шоком, що i призвело до безпосередньої причини cмepтi. Дана травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Даний висновок підтверджуються морфологічною картиною, виявленою при розтині трупа, характерною для даного виду смерті, а також судово-гістологічним дослідженням шматочків внутрішніх органів, при якому виявлено: субарахноїдальний крововилив, набряк у головному мозку, вогнищевий субплевральній iнтраплевральнi крововиливи, прояви набряку, більше мiжутнього, ділянки дистелектазiв та емфіземи з переважанням останніх у легенях, нерівномірне кровонаповнення судин з відносним повнокров`ям юкстамодулярної зони, деяких судин iнтерстицiї та ішемією гломерул до зморщування окремих з них. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 , 1989 р.н., виявлений етиловий алкоголь в концентрації 0,98 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №290 від 30 травня 2016 року.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що суд першої інстанції при викладенні у вироку доказів на підтвердження встановлених обставин, допустив при їх оцінці вибірковість, надавши перевагу одним доказам та без належного спростування не дав правову оцінку всім дослідженим доказам в їх сукупності. Також суд першої інстанції обмежився лише перерахуванням доказів сторони обвинувачення, не навівши при цьому докладних мотивів, з яких він відкинув одні та надав перевагу іншим доказам, лише зазначив, що всі вони лише підтверджують подію кримінального правопорушення. Крім того вказав, що з висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1-588 від 02.08.2016 та судової автотехнічної експертизи № 235/237-17 від 11.04.2017 йдеться про використання експертами зовсім різних вихідних даних щодо обставин справи, що призвело до різних по своїй суті висновків експертів. При цьому суд дослідив лише резолютивні частини зазначених експертиз, що й призвело до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, в порушення ст. 373 КПК України, суд виправдав ОСОБА_7 за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, але в резолютивній частині вироку суду підстав для виправдання не навів та не зробив посилання на норми процесуального закону. Зазначено також про відсутність доказів щодо належного повідомлення потерпілої про час та місце судового розгляду кримінального провадження, що призвело до позбавлення її права на доступ до правосуддя, що є істотним порушенням вимог КПК України.
Іншими учасниками процесу вирок суду першої інстанції не оскаржувався.
Разом з тим, захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначив про наступне. Захист вважає, що стороною обвинувачення в апеляційній скарзі невірно, всупереч вимогам ПДР України, культиватор «КПЕ-3.8» зазначено як «причеп», оскільки він не має номерних знаків, реєстраційних документів, габаритних ліхтарів, а є «негабаритним вантажем», що обумовлює наявних, на думку сторони обвинувачення, різних вихідних даних в зазначених в апеляційній скарзі експертизах. Також вважав, що потерпіла повідомлена про час та місце судового розгляду належним чином, про що свідчать відповідні довідки в матеріалах провадження, з посиланням на листи справи. Просив долучити до матеріалів провадження заяву та розписку потерпілої від 08.09.2016 на ім`я судді ОСОБА_1 про відсутність претензій до ОСОБА_7 , повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що, ну думку захисту, підтверджує відсутність будь яких претензій та відсутність порушення будь-яких її прав. Зауважив на відсутність підстав для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.
Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Так, перевіряючи доводи прокурора в частині того, що суд першої інстанції при викладенні у вироку доказів на підтвердження встановлених обставин, допустив при їх оцінці вибірковість, надавши перевагу одним доказам та без належного спростування не дав правову оцінку всім дослідженим доказам в їх сукупності, колегія з цим доводом апеляційної скарги погоджується.
Так, в мотивувальній частині вироку суду від 22.11.2018 щодо ОСОБА_7 (зокрема, т.4, а.с.211-212), зазначено, що у судовому засіданні суду першої інстанції встановлено та підтверджено показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , висновками судово-медичних експертиз №290 від 30 травня 2016 року (т.2 а.с.89-92), №164/28 від 01 липня 2016 року (т.2 а.с. 94-95), свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 17 травня 2016 року (т.2 а.с.74), відомостями, які містяться в протоколах слідчих дій як докази у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 травня 2016 року з додатками до нього (т.2 а.с.5-20), у протоколі огляду трупа від 14 травня 2016 року (т.2 а.с.21-22), 14 травня 2016 року близько 01:30, в темну пору доби обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому було увімкнуте світло фар, рухався по дорозі П`ятихатки Преображенка у Юр`ївському районі Дніпропетровської області від с.Новостроївка у напрямку с.Чаплинка, перевозячи пасажирів, серед котрих на задньому сидінні зліва перебував ОСОБА_10 . У цей час по зазначеній автодорозі, у зустрічному ОСОБА_7 напрямку, слідував трактор марки «МТЗ-80», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який транспортував (позаду) культиватор навісний марки «КПЕ-3.8», габарити котрого (по ширині) перевищували габарити трактора. В момент зустрічного роз`їзду згаданих транспортних засобів, на 4км.+400м. дороги П`ятихатки Преображенка у Юр`ївському районі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода зустрічне зіткнення автомобіля «ВАЗ-2107» під керуванням ОСОБА_7 (його лівої частини) з лівою частиною культиватора навісного марки «КПЕ-3.8», транспортування котрого здійснював трактор марки «МТЗ-80» під керуванням водія ОСОБА_11 . У наслідок ДТП пасажиру автомобіля марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, внаслідок яких 14 травня 2016 року настала його смерть, у вигляді сумісної тупої травми голови, грудної клітини, живота та лівого плечового суглобу, котра супроводжувалась відкритим переломом кісток склепіння та основи черепу із забоєм головного мозку, закритим переломом грудини, відкритим переломом ребер зліва, розривами лівої легені з відкритим переломом лівої ключиці та лівої плечової кістки у верхній третині та ускладнилась травматичним шоком. Обвинуваченому ОСОБА_7 спричинені середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. При цьому, судом окремо не зазначено, про наявність чи відсутність яких саме фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (а саме, обставин, зазначених в ст. 91 КПК України), що свідчить кожний з перелічених доказів. Фактично судом першої інстанції перелічено частину доказів сторони обвинувачення та зроблено загальний висновок щодо підтвердження всіма цими доказами події кримінального правопорушення. Одночасно колегія звертає увагу, що при дослідженні доказів суд першої інстанції зробив два різних висновки спочатку про те, що сукупність досліджених доказів свідчить про недоведеність вчинення кримінального правопорушення з вини обвинуваченого ОСОБА_7 (т.4, а.с.211), після чого про те, що ці докази не свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України саме обвинуваченим ОСОБА_7 (т.4, а.с.212). Також суд першої інстанції, піддавши аналізу наведені в мотивувальній частині вироку суду в сукупності докази, зробив спочатку висновок про відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, після чого вказує, що «зазначивши мотиви, з яких суд відкинув докази обвинувачення, вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданню у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК україни», у той час як у резолютивній частині вироку суду ухвалив ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. Такі висновки суду містять істотні суперечності та у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому, на переконання колегії суддів, з мотивувальної частини вироку суду неможливо встановити, до яких саме висновків прийшов суд першої інстанції щодо перебування трактора марки «МТЗ-80», що транспортував позаду культиватор «КПЕ-3.8» у русі чи у нерухомому стані в момент ДТП, та якими саме доказами такий висновок підтверджується.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів окремо зауважує, що виправдовуючи обвинуваченого, суд першої інстанції посилається на п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, тобто, на недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, у той час як у резолютивній частині суд першої інстанції виправдовує обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, фактично застосовуючи п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
В частині посилання сторони обвинувачення про відсутність доказів щодо належного повідомлення потерпілої про час та місце судового розгляду кримінального провадження, що призвело до позбавлення її права на доступ до правосуддя, що є істотним порушенням вимог КПК України, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи мається інформація щодо телефону та адреси потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с. 78), а також довідки і повідомлення (т.1 а.с.21, 28, 34, 52, 71, 82, 107, 118, 131, 140, 148, 163, 177, 187, 203, 212, 249; т.3 а.с. 12, 20, 33, 50, 61, 64, 67, 73, 79, 84, 90, 95, 99, 107, 108, 111, 118, 145, 153, 171, 176, 179, 185, 188, 195, 201, 207, 210, 215, 220, 226, 230, 238, 244, 250; т.4 а.с.5, 14, 18, 25, 46, 53, 59, 71, 72, 82, 119, 128, 133, 136, 146, 168, 172, 176, 183, 189, 193, 203), що направлялися судом першої інстанції на адресу потерпілої, які спростовують позицію сторони обвинувачення про неналежність повідомлення потерпілої про час та місце судового розгляду. Крім того, при вирішенні питання щодо істотності порушення прав потерпілої, суд має також враховувати суб`єктивне ставлення до цього особи (потерпілої), яка на будь-які порушення її прав не посилалась, навпаки, надала суду заяви про відсутність претензій до обвинуваченого, що у сукупності з наявними в матеріалах справи довідками та повідомленнями, не можуть свідчити про позбавлення права потерпілої на доступ до правосуддя. Крім того, в суді апеляційної інстанції потерпіла підтвердила факт її належного повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції.
Разом з тим, колегія звертає окрему увагу на наступне.
В резолютивній частині вироку суд першої інстанції вирішив долю речових доказів у кримінальному провадженні та відніс на рахунок держави судові витрати у кримінальному провадженні. Одночасно, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 274 КПК України, суд в мотивувальній частині вироку не тільки не зазначив про мотиви свого рішення і частині вирішення долі речових доказів та розподілу судових витрат у кримінальному провадженні, а взагалі не освітлив ці питання.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Допущені судом першої інстанції порушення перешкоджають суду апеляційної інстанції дійти безсумнівного висновку щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
У той же час, усунути ці порушення у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості, оскільки клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження ніхто з учасників кримінального провадження не заявляв.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за таких обставин суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості самостійно виправити допущені судом першої інстанції порушення.
Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного.
Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 10, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України.
З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін з точки зору їх належності, допустимості та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування вироку Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 411 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: