Справа № 742/3323/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/267/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001426, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2018 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зі слів студента 3 курсу заочного відділення Бердянського університету економіки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить його скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо нього не обирався.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд, звільняючи ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, залишив поза увагою суспільну небезпечність вчиненого останнім злочину та повною мірою не врахував, що він вчинив його проти авторитету органів державної влади, наніс тілесні ушкодження двом працівникам поліції в громадському місці, облив працівників поліції алкогольними напоями.

Також судом не враховано, що вчинений ОСОБА_10 злочин хоча і відноситься до злочинів середньої тяжкості, однак підриває авторитет, професійну честь і гідність правоохоронних органів.

Крім того, останній вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що обґрунтовано визнано обставиною, що обтяжує покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник - адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 26 серпня 2018 року, близько 04 год. 40 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу приміщення ресторану «Хрущовка» за адресою м. Прилуки, вул. Соборна, 10, безпідставно почав штовхати та ображати наряд поліції у форменому одязі працівників поліції, які несли службу, згідно Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до договору №111/3842 від 27.12.2017 року з 21:00 год. 25.08.2018 року до 05:00 год. 26.08.2018 року, по забезпеченню публічної безпеки та порядку на вищевказаному об`єкті ФОП ОСОБА_11 , в складі: поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Прилуцького міського відділу управління поліції охорони ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_12 та поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Прилуцького міського відділу управління поліції охорони ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_13 .

Сержанти поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на дії обвинуваченого ОСОБА_6 зробили зауваження та у словесній формі намагалися припинити його дії, однак ОСОБА_6 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, наніс один удар кулаком в область грудної клітки поліцейському ОСОБА_12 , на якому на той час був бронежилет та один удар кулаком в область правого ока.

В подальшому поліцейські ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно до ст.ст. 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» застосували до обвинуваченого спецзасіб - сльозогінний газ та фізичну силу, а саме почали його тримати за руки, але останній, з метою перешкоджання законним діям працівників правоохоронного органу, діючи умисно, продовжуючи свої протиправні дії, відштовхнув працівників поліції та завдав поліцейському ОСОБА_13 один удар кулаком в обличчя, а саме в область губ зліва.

В результаті нанесення ударів, поліцейський ОСОБА_12 отримав тілесне ушкодження у вигляді синця на нижній повіці правого ока, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 288 від 28.08.2018 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В результаті нанесення удару, поліцейський ОСОБА_13 отримав тілесне ушкодження у вигляді синця верхньої губи зі сторони слизової оболонки зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 295 від 28.08.2018 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив подану апеляційну скаргу задовольнити, вирок в частині призначеного покарання скасувати, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року обмеження волі; обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність обвинуваченого в скоєному кримінальному правопорушенні відповідають встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді 1 інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та у вироку суду. В скоєному каявся, просить не позбавляти його волі, врахувавши те, що він заочно навчається, за місцем проживання характеризується позитивно, претензії від потерпілих відсутні, раніше не судимий.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В силу ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався та, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, не навів у вироку переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення, а формально послався на ті ж обставини, які врахував при визначенні виду та розміру покарання.

На думку колегії суддів, суд 1 інстанції не врахував фактичні обставини даного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, суспільну небезпечність, те, що злочин вчинено проти авторитету органів державної влади, на що обґрунтовано послався в апеляційній скарзі прокурор.

При вирішенні питання застосування ст. 75 КК України, суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та враховувати, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави на які слід послатися в рішенні суду.

Тому, підсумовуючи всі дані кримінального провадження: обставини, за яких вчинено злочин, особу обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку, що підстав для застосування ст. 75 КК України у суду 1 інстанції не було.

З огляду на вищезазначене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасуванню, з постановленням апеляційним судом нового вироку.

При призначенні покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, обставини, за яких їх вчинено, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що в суді 1 інстанції потерпілі погоджувались з думкою прокурора і просили призначити покарання у виді обмеження волі, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня його фактичного затримання.

В іншій частині цей вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4