ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2044/18 Номер провадження 11-кп/814/375/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника законного представника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000704 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 26 липня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком неповнолітній ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, учень 10-А класу ВЗШ №3, неодноразово судимий, останній раз:

24 квітня 2017 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.75, ст.104 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року, та остаточно засуджений на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що він 10 березня 2018 року близько 19 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав належний потерпілому ОСОБА_10 мобільний телефон «Lenovo A6010» вартістю 1399 грн.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
За змістом апеляційної скарги захисник просить призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вважає за можливе вирок змінити, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу у виді штрафу, а остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, - із застосуванням ст.75, ст.104 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та штрафом в розмірі 510 грн.
При цьому зазначає про щире каяття неповнолітнього обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину. Прохає врахувати думку потерпілого, якому відшкодовано шкоду, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого та досудову доповідь органу з питань пробації.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування законного представника про можливість виправлення сина без ізоляції від суспільства, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Доводи захисника про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком при призначенні покарання на підставі ст.71 КК України суперечать вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як вбачається із матеріалів провадження, обвинувачений визнав вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину. З огляду на ці обставини, а також з урахуванням висновків досудової доповіді органу з питань пробації та думки потерпілого, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання, наближене до мінімального, передбаченого в даному випадку законом, з огляду на застосування приписів ст.71 КК України.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.26 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

З огляду на те, що ОСОБА_9 вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року був засуджений до позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та в період іспитового строку вчинив новий злочин, звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є неприпустимим.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.374 КПК України. Порушень закону, які були б підставою для скасування вироку, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4