УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року

м. Київ
справа № 461/9899/13-к
провадження № 51-10601ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.
Суть питання
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді цього ж суду від 13 вересня 2013 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Львівської області, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2018 року залишив без змін ухвалу місцевого суду.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвал місцевого та апеляційного судів, обмежився формальним посиланням на норми Конституції України і КПК та наведенням загальних фраз щодо допущених, на його думку, порушень цими судами. Зокрема, ОСОБА_4 не конкретизував, які саме порушення допустив місцевий суд, залишаючи його заяву про перегляд ухвали слідчого судді від 13 вересня 2013 року за нововиявленими обставинами без задоволення, та апеляційний суд, залишаючи рішення місцевого суду без змін. Крім того, він не вказав, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвал місцевого і апеляційного судів згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419, 459 цього Кодексу.
Також касаційна скарга ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду, на спростування доводів його апеляційної скарги.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3