Справа № 308/1276/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 й обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/150/19, відомості про кримінальне правопорушення в якому 28.10.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002996, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 (далі - прокурор),

ВСТАНОВИВ :

вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2018 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, тимчасово не працюючий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк один рік без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 18156,42 гривень спричиненої матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на користь держави 1762 гривень судового збору, на користь НДКЦ при МВС України в Закарпатській області судові витрати за проведені по справі судову інженерно-транспортну та транспортно трасологічну експертизи в сумі 989,60 гривень, а також на користь судового експерта ОСОБА_9 судові витрати за проведену по справі судову автотехнічну експертизу в сумі 1180 гривень.
Речовий доказ по справі (а. с. 73) вирішено вважати повернутим власнику.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

27.10.2017 приблизно о 19-й годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи в м. Ужгород, по вул. Чорновола, технічно справним автомобілем марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , і рухаючись у напрямку вулиці Капушанської, навпроти будинку № 1, порушивши вимоги передбачені п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який проходив проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 942 від. 10.01.2018 та висновку додаткової судово-медичної експертизи №70 від 31.01.2018, потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня й по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що суд, не призначивши ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, занадто м`яко поставився до особи обвинуваченого, не врахував характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, те, що обвинувачений не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та не відшкодував потерпілому завдану шкоду, при цьому, маючи реальну можливість на її відшкодування, однак, під час судового розгляду ствердив, що на його думку, потерпілий не витратив на лікування жодних коштів, оскільки надання медичної допомоги в Україні є безкоштовним. Крім того, вказує на те, що в порушення вимог передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, суд першої інстанції поклав на обвинуваченого ОСОБА_6 лише обов`язок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 цієї норми матеріального права, без застосування обов`язку передбаченого п. 1 ч. 1 цієї ж статті, що є обов`язковою умовою при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, і що у свою чергу не сприятиме належному виправленню обвинуваченого, а відсутність контролю органом пробації за його поведінкою успішному випробуванню. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком один рік, поклавши на нього передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, а в решті вирок залишити без зміни.

До початку апеляційного розгляду прокурор подав змінену апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину, відшкодував потерпілому завдану шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, що у свою чергу свідчить про те, що під час апеляційного оскарження вироку обвинувачений виправився, усунув ті негативні фактори, які стали підставою для внесення апеляційної скарги. При цьому, зазначає, що оскільки стороною захисту подано клопотання у порядку ст. 46 КК України про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження, то з огляду на наведене вище, а також вимоги ст. 46 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України клопотання підлягає задоволенню. Просить вирок скасувати, задовольнити подане стороною захисту клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, у тому числі й зміненої, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував щодо задоволення зміненої апеляційної скарги і просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_10 , неявка яких з урахуванням положень ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому, апеляційний суд враховує те, що про час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження потерпілий та його представник повідомлені належним чином, заяв про відкладення судового засідання на інший день та відомостей про поважність причин їх неявки не подавали, а також те, що 15.11.2018 потерпілим ОСОБА_8 подана заява про розгляд кримінального провадження без його участі.
Під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що повністю визнає вину в скоєнні злочину, щиро кається в його скоєнні, співчуває потерпілому в тому, що з ним трапилось з його вини. Ствердив, що повністю відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду й потерпілий щодо нього жодних претензій не має, і вони примирились. Просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим.
Враховуючи, що висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, у тому числі висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості, кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому, враховуючи положення ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з вимогами закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
Апеляційним судом встановлено, що 14.11.2018 обвинуваченим ОСОБА_6 подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. У клопотанні зазначається про те, що ОСОБА_6 повністю визнає вину у вчиненому злочині, щиро кається, відшкодував потерпілому матеріальні збитки та моральну шкоду в розмірі 23157 грн., визначені вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2018, і що вони між собою примирилися. До клопотання ОСОБА_6 додав копію договору від 08.11.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_6 відшкодована потерпілому ОСОБА_8 завдана матеріальна та моральна шкода в розмірі 23157 грн., і що в ОСОБА_8 відсутні будь-які претензії щодо ОСОБА_6 (а. к. п. 220-221).
При цьому, потерпілим ОСОБА_8 подано заяву, в якій він вказує на те, що вони примирились з ОСОБА_6 , що останній відшкодував йому матеріальні збитки та моральну шкоду. Просить звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності (а. к. п. 222).
Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинений ним передбачений ч. 1 ст. 286 КК України злочин є необережним злочином невеликої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 примирились й подали до апеляційного суду відповідні клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, спричинена матеріальна та моральна шкода потерпілому ОСОБА_8 відшкодована обвинуваченим ОСОБА_6 у повному обсязі.
Наведене вище свідчить про наявність у даному кримінальному провадженні всіх умов, передбачених ст. 46 КК України, які в своїй сукупності являються підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим і таке звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідає вимогам закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається судом.
Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За таких обставин, вирок Ужгородського місьрайонного суду від 06.03.2018 підлягає скасуванню, обвинувачений ОСОБА_6 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим ОСОБА_8 , кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закриттю, а змінена апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

змінену апеляційну скаргу, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2018 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_6 скасувати.

На підставі ст. 417, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 46 КК України звільнити обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим ОСОБА_8 .
Кримінальне провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: