Ухвала
Іменем України

01 лютого2019 року
м. Київ
Провадження № 51-390ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0000336 в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2018 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року щодо особи, відносно якої кримінальне провадження закрито ОСОБА_4 ,

встановив:
Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Верховина, Івано-Франківської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 цього Кодексу у зв`язку із примиренням винного з потерпілим ОСОБА_5 .
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, внесеного 19 вересня 2017 року до ЄРДР за №0000336? закрито.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин встановлених судом та детально наведених в ухвалі суду першої інстанції. Так, 18 вересня 2017 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 керуючи мотоциклом марки «Спарк- SP 200 D-26», без реєстраційного номеру, власником якого являється ОСОБА_6 , з дозволу володільця даного транспортного засобу, без посвідчення водія, по АДРЕСА_2 , порушив чинні вимоги п.п. «а» 2.1., «б» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.9, п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), які виразилися в тому, що він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижувало реакцію і унеможливлювало здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався по узбіччю дороги у протилежному напрямку, ведучи велосипед.

У результаті допущених ОСОБА_4 порушень ПДР сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення, та садени в ділянці лівого передпліччя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного судувід 20 грудня 2018року вказану ухвалу районного суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що застосування ст. 46 КК України можливе лише у кримінальних провадженнях, у яких основним і безпосереднім об`єктом злочинного посягання є суспільні відносини по охороні особистих або майнових інтересів особи, а не суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки. Вважає, що рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 цього Кодексу у зв`язку із примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження є незаконним та необґрунтованим. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доводи прокурора щодо безпідставного звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що районний суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, звільняючи ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 К України, на підставі ст. 46 цього Кодексу у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, не є корупційним злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував потерпілому заподіяні збитки та примирився з ним. Зваживши на зазначене, суд дійшов правомірного висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 цього Кодексу, із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.

Крім того, передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути такий злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто в даному випадку фізичній особі потерпілому ОСОБА_5 . Іншим об`єктам, про що йдеться в касаційній скарзі, шкода спричинена не була.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора щодо неправильного застосування ст. 46 КК України, належним чином перевірив її доводи та для їх спростування з дотриманням вимог ст. 419 КПК України у своїй ухвалі навів належні аргументи про повний, всебічний і об`єктивний судовий розгляд у суді першої інстанції, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення, обґрунтовано залишив ухвалу щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 цього Кодексу без змін.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали є належним чином вмотивованим та обґрунтованим, з чим погоджується і колегія суддів.
Доводи прокурора про можливість застосування ст. 46 КК України лише у кримінальних провадженнях, у яких основним і безпосереднім об`єктом злочинного посягання є суспільні відносини по охороні особистих або майнових інтересів особи, а не суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки та посилання його у касаційній скарзі на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України №27кс16 від 31 березня 2016 року, у якому зазначено, що суди зобов`язані під час вирішення кримінально-правових конфліктів дотримуватись балансу між приватними та публічними інтересами, то суд касаційної інстанції звертає увагу, що у даній постанові Суд указує, що існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.

Отже, з урахуванням наведеного, жодних даних, які би свідчили, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 було допущено неправильне застосування кримінального закону, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2018 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року щодо особи, відносно якої кримінальне провадження закрито ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7