УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 343/819/17

провадження № 51-2212ск18
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 6 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.
Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини
За вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 6 червня 2017 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано за правилами ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за обставин, викладених у вироку.

Як установив суд, 10 квітня 2017 року о 13:30 напроти будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 заволодів належним ОСОБА_6 мопедом Rizzato вартістю 3500 грн, а потім поїхав на цьому транспортному засобі до будинку за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд Івано-Франківської області, задовольнивши частково апеляційну скаргу засудженого, ухвалою від 20 вересня 2017 року змінив указаний вирок, виключив з його мотивувальної частини посилання на обставину, що обтяжує ОСОБА_4 покарання рецидив злочину. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі, як убачається з її змісту, засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, постановлених щодо нього судових рішень. На думку скаржника, мопед не є транспортним засобом, а тому вчинене діяння суди помилково кваліфікували за ч. 2 ст. 289 КК замість ст. 185 цього Кодексу. Крім того,засуджений просить поновити йому строк касаційного оскарження, який він, перебуваючи в установі виконання покарань, пропустив через невчасне отримання копії оспорюваної ухвали.
Мотиви Суду
Враховуючи наявні в матеріалах провадження за скаргою дані та інформацію, надану ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» щодо обставин отримання ОСОБА_4 копії оспорюваної ухвали, колегія суддів вважає поважними причини пропуску засудженим строку касаційного оскарження, а тому цей строк необхідно поновити.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, в якій не оспорюються факт незаконного заволодіння мопедом за обставин, установлених у вироку, а також вчинення цього кримінального правопорушення повторно.
Доводи засудженого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння не можна визнати прийнятними.
У цьому провадженні, як убачається з копії вироку, суд першої інстанції встановив факт незаконного заволодіння засудженим мопедом марки Rizzato, з потужністю двигуна 49 куб. см. За законодавчим визначенням транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також установленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед це двоколісний транспортний засіб, який має двигун із робочим об`ємом до 50 куб. см, або електродвигун потужністю до 4 кВт (п. 1.10. Правил дорожнього руху України). Примітка до ст. 286 КК не містить виключення мопедів із переліку транспортних засобів у розумінні ст. 289 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного всупереч твердженням у касаційній скарзі у суду не було правових підстав для кваліфікації вчинених засудженим суспільно небезпечних дій за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 КК.
Таким чином, за установлених судом фактичних обставин кримінального провадження діяння ОСОБА_4 обґрунтовано отримало юридичну оцінку за ч. 2 ст. 289 КК. Отже, закон України про кримінальну відповідальність було застосовано правильно, а переконливих аргументів про протилежне у касаційній скарзі немає.

Призначене засудженому покарання відповідає його меті та загальним засадам, визначеним у статтях 50, 65 КК.
Крім того, виходячи зі змісту ухвали, доводи ОСОБА_4 про неправильну кваліфікацію діяння за ч. 2 ст. 289 КК були предметом перевірки в порядку апеляційної процедури. Такі доводи суд апеляційної інстанції належним чином розглянув і вмотивовано визнав їх необґрунтованими, зазначивши відповідні правові підстави, з яких залишив без задоволення у вказаній частині апеляційну скаргу обвинуваченого.
Рішення апеляційного суду не суперечить вимогам ст. 419 КПК.
У касаційній скарзі засудженого не міститься прийнятних й достатніх аргументів про допущення судами нижчих інстанційістотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних рішень на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, а відтак, і необхідності перевірки матеріалів кримінального провадження.
З огляду на викладене й на те, що зі скарги та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити, поновити йому строк касаційного оскарження вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 6 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на зазначені судові рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3