У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання начальника Центрального РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2018 року клопотання начальника Центрального РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням випробувального терміну відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував усі обставини справи, які мають значення для вирішення питання для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, та дійшов неправильного висновку про те, що ОСОБА_5 ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не вказав у своєму рішенні прокурора як учасника процесу, разом з тим, послався на його позицію. Крім того, суд залишив поза увагою позицію інспектора ОСОБА_9 , який підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням за закінченням випробувального терміну.
Зазначає, що під час розгляду клопотання, суд першої інстанції повинен був з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, а також чи можна вважати вчинені ОСОБА_5 адміністративні правопорушення свідченням небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

08.10.2018 р. до Центрального районного суду м. Миколаєва від начальника Центрального РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням по кінцю випробувального терміну у зв`язку із закінченням випробувального терміну, на підставі ст. 78 КК України.
ОСОБА_5 засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06.10.2015 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Судом першої інстанції встановлено, що за час іспитового строку засуджений ОСОБА_5 систематично (більше 2 разів) вчиняв адміністративні правопорушення, за що був підданий адміністративним стягненням.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 потрібних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а тому не може бути звільнений від відбування покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06.10.2015 р., у зв`язку із чим, клопотання начальника Центрального РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням випробувального терміну залишено без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту ч. 1 ст. 78 КК України, вбачається, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
У відповідності до ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Згідно із ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
За змістом п. 5.7 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України від 19.12.2003 р. № 270/1560, вбачається, що питання про скасування звільнення від покарання із випробуванням з іспитовим строком і направлення в місця позбавлення волі може розглядатись судом лише впродовж іспитового строку.
Статтею 166 КВК України, передбачено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Наведених вимог закону суд першої інстанції не врахував.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06.10.2015 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

08.10.2018 р. на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло подання начальника Центрального РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Вказане подання мотивоване закінченням іспитового строку, а також тим, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, обов`язки, покладені вироком суду, виконав.

При цьому, в матеріалах провадження наявні рішення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення 29.09.2017 р. адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, 30.09.2017 р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, але будь-яких даних про наявність попереджень ОСОБА_5 матеріали справи не містять. Судом першої інстанції не надано наведеним обставинам належної оцінки.

Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника, та необхідності скасування ухвали суду першої інстанції і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532, КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2018 року скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3