ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2125/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/130/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.263, ст.128 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду від 05 березня 2019 року,-

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Худіївці Борщівського району Тернопільської області, громадянин України, освіта неповна середня, вдівець, житель АДРЕСА_1 , пенсіонер, не судимий,

визнаний винним та засуджений

- за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ст. 128 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510(п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та штрафу в сумі 510 гривень, який визначено виконувати самостійно.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1.2 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 5720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) грн. судових витрат та вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, в 90-х роках у невстановлених слідством осіб, ОСОБА_8 придбав вибухову речовину циліндричної форми, яку зберігав по місцю свого проживання АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

11.09.2018 року під час проведення огляду по місцю проживання ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 , працівниками Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області було виявлено та вилучено предмет циліндричної форми рожево-жовтого кольору схожий на вибухову речовину, який згідно висновку експерта №2-904/18 від 23.09.2018 року є бризантною вибуховою речовиною підвищеної потужності на основі гексогену.

11.09.2018 року біля 15.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи по місцю свого проживання в квартирі по АДРЕСА_1 , вступив у словесну суперечку із ОСОБА_9 .. Під час суперечки ОСОБА_8 взяв у кімнаті квартири мисливську рушницю 20-го калібру, моделі «МЦ 20-01Ш» та вважаючи, що рушниця розряджена і в ній немає патрону направив її в сторону ОСОБА_9 , в підлогу біля його ніг. Продовжуючи суперечку ОСОБА_8 просив, щоб ОСОБА_9 покинув його квартиру, однак останній відмовлявся і ОСОБА_8 з метою налякати ОСОБА_9 , вважаючи рушницю розрядженою, не передбачаючи того, що відбудеться постріл та можливості настання будь-яких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, натиснув на спусковий гачок рушниці, від чого відбувся постріл. Внаслідок пострілу ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення ділянки правого гомілково-ступневого суглоба та правої стопи, яке не супроводжувалось небезпечними для життя явищами та за ознакою тривалого, понад три тижні (більш як 21 день) розладу здоров`я, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Тернопільської області ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження, просить вирок суду змінити та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ст.128 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 грн.. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

В обґрунтування вказаних вимог посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при застосуванні принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання у виді штрафу поглинається більш суворим покаранням у виді позбавлення волі і виконуватись самостійно не може.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, проте надіслали заяви, відповідно до яких просять апеляційний розгляд проводити у їх відсутності, апеляційну скаргу прокурора не заперечують.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що воно має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, суд вірно взяв до уваги, що ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч.1 ст.263 та ст.128 КК України, один з який відноситься до категорії тяжких злочинів, а інший - до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, визнав вину, щиро розкаявся, його пенсійний вік, є вдівцем, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, правильно призначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі та за ст.128 КК України із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання у виді штрафу, вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, суд, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, порушив вимоги ч.1 ст. 70 КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, суд вправі визначити остаточне покарання поглиненням менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність покарання як одного виду, так і різних.

Як вбачається з матеріалів справи, судом призначено ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.263 КК України - три роки позбавлення волі; за ст.128 КК України із застосуванням ст.69 КК України штраф в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 грн. та, застосувавши принцип поглинення покарань, суд дійшов помилкового висновку про можливість самостійного виконання покарання у виді штрафу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вирок Чортківського міськрайонного суду від 05 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 слід змінити, виключити з рішення суду вказівку про самостійне виконання покарання у виді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Чортківського районного суду від 05 березня 2019 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 змінити, виключити з цього вироку рішення суду про самостійне виконання покарання у виді штрафу.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, за ст. 128 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 грн. і на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи