ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/133/19 Справа № 178/1566/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000483,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , було задоволено та накладено арешт на майно, шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження ним: автомобіль спеціалізований фургон УАЗ 452Д д.н.з. НОМЕР_1 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , проживаючого по АДРЕСА_1 та яким фактично користується ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 в кузові якого знаходяться дрова у вигляді відрізків стовбура дерева різного розміру та діаметру об`ємом близько 6,4 м3 та бензопила марки «STIHL MS 180».
Адвокат ОСОБА_6 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить поновити строк для апеляційного оскарження ухвали Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року, скасувати її, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що винесена слідчим суддею ухвала Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року про накладення арешту на майно прийнята без достатніх на це підстав та з недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і відтак, має бути скасована.
Вказує, що слідчий суддя був зобов`язаний перевірити точний час подання даного клопотання про арешт шляхом дослідження журналу реєстрації у журналі вхідної кореспонденції, і лише після цього приймати рішення про початок розгляду клопотання про арешт чи повернення його прокурору для усунення недоліків. Цього зроблено не було.
В день вилучення і огляду автомобіля ОСОБА_8 , як власника автомобіля, до цієї процесуальної дії залучено не було, автомобіль був оглянутий і опечатаний також без його чи ОСОБА_11 присутності.
Звертає увагу, що слідчий суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 незаконно позбавила ОСОБА_8 права власності на користування автомобілем УАЗ 452Д державний номерний знак НОМЕР_1 .
Також зазначає, що копію ухвали Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2018 року по справі № 178/1566/18 про накладення арешту на майно ОСОБА_8 не отримував. Після того, як дізнався про існування вказаної ухвали, 03 січня 2018 року подав заяву до Криничанського районного суду Дніпропетровської області для видачі копії ухвали і тільки 14 січня 2019 року в канцелярії суду було отримано копію ухвали Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2018 року.
Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи питання про дотримання скаржником строку апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику власника майна чи його представника, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження для останніх обчислюється з дня отримання ними копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.
Оскільки наданими матеріалами не спростовуються доводи апелянта про те, що тільки 14 січня 2019 року в канцелярії суду було отримано копію оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про пропущення апелянтом строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду та вирішення питання про його поновлення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, полягає у тому, що 12.11.2018 року близько 23:00 годин невстановлена особа, перебуваючи в лісосмузі, розміщеній на відстані близько 4 км Північно-Східній стороні за межами населеного пункту смт. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області вчинила незаконну порубку дерева у лісовому насадженні, чим заподіяно шкоду, котра на даний час встановлюється.
По вказаному факту 13.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000483 внесено відомості за ч. 1 ст. 246 КК України.
В ході розгляду даного матеріалу за письмовою згодою та добровільною видачею гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено огляд автомобіля спеціалізованого фургону УАЗ 452Д д.н.з. НОМЕР_1 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , проживаючому по АДРЕСА_1 , та яким фактично користується ОСОБА_11 , проживаючий по АДРЕСА_2 , в кузові якого знаходилися дрова у вигляді відрізків стовбура дерева різного розміру та діаметру об`ємом близько 6,4 м3 та бензопилка марки «8ТІНЕ М8 180» та після огляду вищевказаний автомобіль із вмістом зазначених речей вилучено та доставлено на зберігання до Криничанського ВП КмВП ГУНП в Дніпропетровській області, вул. Центральна, 5, смт. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області.
Постановою слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 13.11.2018 року вищевказане майно визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Колегія суддів, враховуючи, що з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що дане майно має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення, а саме, встановлення обставин кримінального правопорушення, встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення та з метою недопущення пошкодження або вилучення з вищезазначеного майна слідів кримінального правопорушення, які мають доказове значення по справі, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене в ухвалі майно.
Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000483 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4