Справа № 711/19/18
Провадження № 1-кп/711/149/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Черкаси 21 листопада 2018 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, який має неповнолітню дитину, не працюючого, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 та ч.2 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у відкритому викраденні чужого майна потерпілої ОСОБА_7 за наступних обставин.

Приблизно о 20 годині 23 жовтня 2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_7 , за умислом на відкрите викрадення чужого майна, діючи цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, не дивлячись на те, що за його умисними протиправними діями спостерігають, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон фірми «Prestigio MultiPhone» чорного кольору із жовтою кришкою та з місця злочину зник, чим завдав матеріального збитку потерпілій відповідно до висновку експерта № 4/1921 від 12.12.2016 на суму 1116 грн. 66 коп.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Також біля 08 год. 20 хв. 29 жовтня 2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи квартирі АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_7 , за повторним умислом на відкрите викрадення чужого майна, діючи цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, не дивлячись на те, що за його умисними протиправними діями спостерігають, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: ноутбук фірми «Aser Aspire 5536» темно синього кольору та з місця злочину зник, чим завдав матеріального збитку потерпілій відповідно до висновку експерта № 4/1920 від 12.12.2016 на суму 3324 грн. 83 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Підсудний ОСОБА_4 винуватим себе не визнав і пояснив, що проживав разом із потерпілою ОСОБА_7 , з якою вони вели спільне господарство і мали намір створити сім`ю, інкримінованих йому злочинів не вчиняв, від більш детальних показань відмовився.

Суду для підтвердження винуватості підсудного ОСОБА_4 надано наступні докази: показання свідків, висновки експертиз і документи.

Суд оцінив надані докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності і встановив наступне.
Суд визнав неможливим здійснити допит потерпілої ОСОБА_7 , яка жодного разу не прибувала у судове засідання і не повідомила про причини неявки, хоча суд належним чином повідомляв її про час, дату і місце проведення судового розгляду, про що 27 вересня 2018 р. виніс ухвалу. Проведення судового розгляду за відсутності потерпілого узгоджується з практикою Верховного Суду, вираженою в постанові від 28 березня 2018 року (справа № 591/3923/16-к, провадження № 51-424км18).
Сторона обвинувачення всупереч вимог, встановлених ч.3 ст. 23 КПК України, не забезпечила під час судового розгляду свідка обвинувачення ОСОБА_8 , тому суд не зміг його допитати.

Свідок ОСОБА_9 показав, що обвинувачений ОСОБА_4 і потерпіла ОСОБА_7 перебували в фактичних сімейних відносинах: спільно проживали, разом користувались ноутбуком, мали спільний бюджет та ін., але потім на ґрунті ревнощів розстались.

Такі ж показання дав свідок ОСОБА_10 , доповнивши, що потерпіла давала обвинуваченому користуватись телефоном чорно-жовтого кольору, сама користувалась його технікою, вони мали намір одружитись.

Свідок ОСОБА_11 показав, що підсудний проживав з якоюсь жінкою з ним по сусідству, але подробиці їхніх відносин йому невідомі.

Такі ж показання дав суду свідок ОСОБА_12 .

Жоден із цих свідків не володіє інформацією щодо обставин викрадення у потерпілої телефону і ноутбука та причетності до цього обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_13 дала показання, що в її квартирі проживала деякий час потерпіла ОСОБА_7 , до якої приходив іноді її знайомий, як потім виявилось підсудний ОСОБА_4 . Дізнавшись від потерпілої чи іншого жильця, що ноутбук потерпілої забрав обвинувачений, вона зустрілась із ним і він повернув потерпілій через неї ноутбук.

У відповідності з приписами ч.4 ст. 97 КПК України суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами.

Сторона захисту відмовилась визнати доказами показання з чужих слів свідка обвинувачення ОСОБА_13 , тому суд з огляду на вказані обставини не визнає доказами показання цього свідка в тій частині, що їй стало відомо про обставини заволодіння обвинуваченим ноутбуком потерпілої з показань самої потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суду надано також:

-заяву ОСОБА_7 від 23.10.2016 р. про те, що 23.10.2016 р. ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 заволодів мобільним телефоном марки «Prestigio» (т.2 а.с. 7);

-протокол огляду місця події (вказаної квартири), в результаті якого не виявлено жодної інформації, яка б мала доказове значення (т.2 а.с.9);

-надані потерпілою копії документів на телефон (т.2 а.с.21), з яких встановлено, що телефон придбаний 12.05.2014 р.,

-заяву з виправленою датою, протокол та постанову, згідно з якими ОСОБА_4 видав слідчому мобільний телефон «Prestigio MultiPhone» чорного кольору із жовтою кришкою, який був оглянутий і визнаний речовим доказом, при чому встановлено однаковість серійного номера з номером, зазначеним в наданих потерпілою документах (т.2 а.с.24-29);

-висновок товарознавчої експертизи № 4/1921 від 12.12.2016, яким встановлена вартість телефону 1116 грн. 66 коп. (т.2 а.с.33-37);

-заяву ОСОБА_7 від 29.10.2016 р. про те, що 29.10.2016 р. ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 викрав ноутбук «НР» (т.2 а.с. 43);

-протокол огляду місця події (вказаної квартири), в результаті якого виявлено зарядний пристрій, сумку та інші аксесуари від ноутбука (т.2 а.с.45-47);

-заяву ОСОБА_13 про те, що вона надала слідчому ноутбук «Aser Aspire 5536», який їй 29.10.2016 передав ОСОБА_14 для повернення Пашковській після його викрадення (т.2 а.с.54);

-надану потерпілою ОСОБА_7 копію гарантійного талона про придбання 05.11.2009 р. ноутбука «Aser Aspire 5536» і аксесуарів до нього (т.2 а.с.60);

-протокол огляду ноутбука, яким встановлено ідентичність його серійного номера з номером, зазначеним в гарантійному талоні, і постанову про визнання цього предмета речовим доказом (т.2 а.с.66-71)

-висновок товарознавчої експертизи № 4/1920 від 12.12.2016, якою встановлена вартість ноутбука 3324 грн. 83 коп. (т.2 а.с.77-81).

Із цих доказів суд дійшов до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 і потерпіла ОСОБА_7 певний час перебували в фактичних сімейно-шлюбних відносинах, після чого розійшлись і стали проживати окремо - ОСОБА_7 винаймала помешкання в квартирі свідка ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 . Із цього помешкання пропало майно, яке потерпіла вважала своїм: 23.10.2016 мобільний телефон, а 29.10.2016 ноутбук. В невстановлений час (суд вважає, що не раніше 23.10.2016 та не пізніше 10.11.2016, виходячи з того, що дата в заяві ОСОБА_14 про видачу телефону має виправлення, а цей телефон був оглянутий слідчим 10.11.2016) обвинувачений передав слідчому телефон. 29.10.2016 обвинувачений віддав свідку ОСОБА_15 ноутбук для передачі потерпілій.

Відкрите викрадення полягає в активній дії (активній поведінці) і означає незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Водночас і особа, яка викрадає майно, на яке не має ніякого права, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, але вона ігнорує це.

Згідно з положеннями частини першої статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
В формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 не зазначено, в присутності яких осіб (потерпілої чи інших) той відкрито заволодів чужим майном потерпілої ОСОБА_7 (т.1 а.с.7).
Жоден із допитаних судом свідків не був очевидцем обставин заволодіння обвинуваченим майном потерпілої.
Сторона обвинувачення не надала суду жодного переконливого доказу того, що обвинувачений ОСОБА_4 відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_16 телефоном 23.10.2016 та повторно 29.10.2016 ноутбуком, а саме, об`єктивної чи суб`єктивної сторони цих злочинів.
Докази того, що потерпіла зверталась із заявами про викрадення її майна і що це майно було виявлено у обвинуваченого, не доводять того, що саме підсудний незаконно ним заволодів. Наявність у потерпілої документів на телефон і ноутбук не може свідчити про те, що ці предмети були її власністю станом на жовтень 2016 року.
Як вказано вище, судом із показань свідків встановлено, що обвинувачений і потерпіла певний час перебували в фактичних сімейних відносинах, проживали разом, мали спільний бюджет і користувались майном одне одного. Суду не доведено того, що телефон і ноутбук належали потерпілій, а не були придбані під час її перебування в сімейно-шлюбних відносинах із підсудним за спільні кошти.
Проаналізувавши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, в яких він обвинувачується, не доведена поза всяким розумним сумнівом, тому що суду не надано безспірних доказів того, що він відкрито викрав чуже майно за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Згідно з приписами ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, тому суд виносить виправдувальний вирок.

Верховний Суд в своїй постанові від 20 березня 2018 року (справа № 753/11828/13-к, провадження № 51-39км18) визначив, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Однак, як вбачається зі змісту зазначеної норми, це є правом, а не обов`язком суду.
Потерпіла ухилилась від явки до суду, у зв`язку з чим суд позбавлений був можливості вияснити шляхом її допиту обставини придбання телефону і ноутбука, чому вона в заяві про вчинений злочин вказала іншу модель ноутбука, ніж той, що зазначений в гарантійному талоні, а також обставини, за яких вона була позбавлена вказаного майна, і яким чином до цього причетний обвинувачений.

У зв`язку з викладеним суд не вбачає підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, зокрема, на самоправство за певних обставин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експертів у зв`язку з виправданням обвинуваченого слід віднести на рахунок держави. Визнані речовими доказами телефон і ноутбук слід залишити в користуванні потерпілої. Строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 186 і ч.2 ст. 186 КК України, та виправдати його за недоведеністю вчинення ним злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч.1 ст. 186 та ч.2 ст. 186 КК України.

Речові докази у справі: мобільний телефон «Prestigio MultiPhone» і ноутбук «Aser Aspire 5536» - залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 703 грн.68 коп. віднести на рахунок держави.

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1