Справа № 396/542/19
Провадження № 1-кс/396/236/19
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що 22.03.2019 невідома особа проникла до середини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де із корисливих мотивів, з метою одержання матеріальної вигоди, умисно протиправно заподіяла смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім цього, 22.03.2019 невідома особа, маючи умисел на заволодіння чужим майном, через відчинені вхідні двері проникла до середини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , де з метою заволодіння майном протиправно заподіяла смерть та викрала грошові кошти у сумі 10 000 грн., системний блок до персонального комп`ютера, мобільний телефон «Леново» та цифровий фотоапарат.
23.03.2019 року з метою відшукання слідів кримінального правопорушення та виявлення речових доказів було проведено обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено:
- два фрагменти банківських карток;
- аркуш паперу в клітинку з рукописним текстом;
- три обгорілих фрагментів паперу та фрагменту картону;
- фрагмент з білого поліпропіленового пакету з плямами речовини бурого кольору;
- три уламки скла від чашок;
- системний блок LG Coodegen 3336A11 з плямами речовини бурого кольору на задній панелі;
- паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_7 .
Слідча ОСОБА_5 , на розгляд клопотання не з`явилася, подано заяву про розгляд клопотання у її відсутність.
ОСОБА_7 в судове засідання не доставлено у зв`язку із скасуванням конвоювання 28.03.2019 року, про день та час розгляду клопотання повідомлений 26.03.2019 року, про що свідчить відповідна розписка. Суд ухвали за згодою учасників про розгляд клопотання у відсутність підозрюваного та слідчої.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просить відмовити, так як вважає що слідча дія є незаконною, тимчасовий доступ було проведено незаконно та вважає, що відбулася фальсифікація злочину про що було подано заяву до ДБР.
Слідчий суддя розглядає клопотання про арешт майна за відсутності слідчого та підозрюваного, що повністю узгоджується з положеннями ч.1 ст.172 КПК України.
Заслухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти враховуючи строки подання клопотання про арешт майна вилученого майна, а також неможливості у зазначенні строки проведення огляду вилучених речей.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна в ході огляду місця події 23.03.2019 року,яке подано в перший робочий день 25.03.2019 року, слідчий суддя вважає є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на майно вилучене під час обшуку, під час якого був присутній власник ОСОБА_7 та від участі відмовився в порядку ст. 63 КПК України, а саме: двох фрагментів банківських карток, фрагментів обгорілого паперу, фрагменту поліетиленового пакету з речовиною бурого кольору, двох скляних чашок та трьох уламків від чашок, двох скляних рюмок, леза ножа,системного блоку від комп`ютера та паспорта громадянина України на імя ОСОБА_7 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, з метою збереження речових доказів, проведення ряду експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України,слідчий суддя,-
Клопотання слідчого СВ Новоукраїнського ВН ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку 23.03.2019 року домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:
- два фрагменти банківських карток;
- аркуш паперу в клітинку з рукописним текстом;
- три обгорілих фрагменти паперу та фрагмент картону;
- фрагмент з білого поліпропіленового пакету з плямами речовини бурого кольору;
- три уламки скла від чашок;
- системний блок LG Coodegen 3336A11 з плямами речовини бурого кольору на задній панелі;
- паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1