У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003230 від 13.07.2016року за апеляційною скаргою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2018 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2018 року повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що висновки суду викладені в ухвалі є помилковими, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається наявність події кримінального правопорушення , а саме: зазначено час, місце, спосіб та наслідки вчинення кримінального правопорушення. Також в обвинувальному акті зазначено кому саме та яким чином чинився опір, а також кому та які саме були спричинені тілесні ушкодження обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Зазначає, що судом невірно трактовано формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті про затримання обвинувачених та протидію взагалі не зазначено.

Стверджує, про те, що мотиви та мета дії обвинувачених є очевидними, оскільки об`єктивна сторона хуліганства характеризується прямим умислом і мотивами явної неповаги до суспільства.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернуто прокурору.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції зазначив, що згідно матеріалів досудового розслідування ОСОБА_10 був допитаний в якості потерпілого, однак в обвинувальному акті не визначені потерпілі по справі.
Суд першої інстанції зазначив, що обвинувачення відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не конкретизовано, оскільки не встановлено в чому саме полягало порушення обвинуваченими громадського порядку, як проявилась явна неповага до суспільства та які дії свідчили про особливу зухвалість та винятковий цинізм, якій конкретній особі чи особам кожна з обвинувачених чинила опор і в чому цій опор полягав, а також кому та які саме були спричинені тілесні ушкодження.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачених та їх захисника, які вважали, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ст. 291 ч.2 КПК України.

Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ст. 291 ч.2 КПК України.

Зокрема, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акту вбачається, що обвинувачення сформульовано однаково як відносно ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 . Не визначена роль та участь кожної з обвинувачених у скоєнні інкримінованого злочину.

Окрім того, не зазначено, які дії обвинувачених свідчили про особливу зухвалість та винятковий цинізм.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні дані кожного потерпілого.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування в якості потерпілого було допитано ОСОБА_10 , однак в обвинувальному акті не зазначені потерпілі по справі.

З огляду на наведене, зазначені суттєві недоліки обвинувального акту, не дають можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

За такого, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності вимогам КПК України обвинувального акту відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2018 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0003230 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повернуто прокурору залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: