30.11.2018
Справа № 642/5502/16
Провадження № 1-кп/642/10/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 щодо обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на два місяці до 03.12.2018.
У судовому засіданні суд поставив на вирішення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовження застосування обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилався на наявність ризиків, які передбачені п.1, п.4, п.5, ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого поклався на розсуд суду.
Обвинувачений не заперечував.
Враховуючи думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що підстав для скасування або заміни запобіжного заходу обвинуваченому в судовому засіданні не встановлено, підстави які були враховані при обранні міри запобіжного заходу не відпали, а тому є доцільним продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого на період, визначений ч.3 ст.331 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого або зміни запобіжного заходу на більш м`який.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу суд враховує наявність ризиків передбачених п.1, п.4, п.5, ч.1 ст.177, ст. 172 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини, а саме: те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, все це є вагомим та свідчить про те, що ОСОБА_5 виявляє підвищену соціальну небезпеку та може вчинити нове кримінальне правопорушення та продовження строку застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 полягає в необхідності запобігання його спробам переховуватися від суду та вчиняти інші правопорушення.
Суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне продовжити обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 331, 392-393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській УВП №27, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, тобто до 28.01.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1