Справа № 461/9339/18
Провадження № 1-в/461/8/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2019 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова вскладі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання засудженої ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку,
ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням в порядку ст.537 КПК України про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку. Просила суд звільнити її від відбування додаткового покаранняу виді конфіскації усього її майна, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в цій частині. Припинити виконання вироку Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року в частині конфіскації усього її майна на підставі ч. 2 ст. 49 КК України та скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження: 4324983) на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 251/С виданої 31 травня 2000 року відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові.
Клопотання мотивує тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року її засуджено за ч. 2 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року) із застосуванням ст. 45 КК України на 5 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком на два роки з конфіскацією всього майна. 07 квітня 2000 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 1-289/2000 про конфіскацію всього особистого майна засудженої, в дохід держави. Після чого, Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції винесено постанову № 251/С про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31 травня 2000 року. На підставі вказаної постанови 08 червня 2000 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої є заявниця. Оскільки на сьогоднішній день пройшов загальний 15-річний термін на виконання, винесеного відносно неї вироку, що набрав законної сили, вважає, що підлягає звільненню від відбуття призначуваного покарання. А тому звернулась до суду з відповідним клопотанням, яке просить задоволити.
Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому.
Прокурор в судовому засіданні проти клопотання не заперечила, пояснила, що у зв`язку із спливом загального 15-річного строку та не вчинення у вказаний період заявницею нових злочинів наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання.
Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області явку уповноваженого представника не забезпечив, подав до суду заяву, в якій зазначив про знищення матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання вироку Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року в частині конфіскації всього особистого майна засудженої ОСОБА_6 , в дохід держави, у зв`язку із закінченням терміну зберігання та просить розгляд справи здійснювати за їх відсутності.
Представник Галицького районного сектору Львівського відділу з питань пробації у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, суд вважає, що клопотання слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року ОСОБА_7 , засуджено за ч. 2 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року) із застосуванням ст. 45 КК України на 5 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком на два роки з конфіскацією всього майна.
Відповідно до пункту 11 Розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень КК України (в редакції 2001 року), правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинила злочин, за який її було засуджено та призначено покарання до набрання законної сили КК України (в редакції 2001 року), то вирішуючи питання про звільнення особи від призначуваного покарання слід керуватись положеннями ст.49 Кримінального кодексу України 1960 року.
Так, ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України 1960 року передбачено, що обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано у встановлені строки, які рахуються з дня набрання вироком законної сили.
Частиною 2 ст.49 Кримінального кодексу України 1960 року встановлено, що перебіг давності переривається, якщо засуджений ухилиться від відбуття покарання або вчинить до скінчення строків новий злочин, за який судом призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року. Обчислення давності в разі вчинення нового злочину починається з моменту його вчинення, а в разі ухилення від відбуття покарання - з моменту з`явлення для відбуття покарання або з моменту затримання засудженого, що переховувався. При цьому обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.
Зважаючи на положення ч.2 ст.49 КК України (редакції 1960 року), суд вважає, що підставою звільнення особи від призначуваного покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку є сплив загального 15-річного строку та не вчинення особою під час цього строку іншого злочину. Обов`язковим є наявність вказаних умов в сукупності.
Як встановлено судом, з моменту набрання законної сили вироком щодо ОСОБА_5 (квітня 2000 року) та до моменту її звернення до суду із відповідним клопотанням (07.12.2018 року) минуло більше 15 років, а також встановлено, що ОСОБА_5 у вказаний період нових злочинів не вчинила, що підтверджується долученими до матеріалів справи: довідкою Міністерства внутрішніх справ України серії ІАА № 1081285 від 28.01.2019р.; відповіддю Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління НП у Львівській області № 47/Аз/21/1 від 19.11.2018р.; відповіддю Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 07.11.2018р.
У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявленого клопотання в частині звільнення ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від відбування додаткового покарання у виді конфіскації усього її майна, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, що відповідатиме ст. 49 КК України (в редакції 1960 року).
Враховуючи те, що зняття арешту є похідним від звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, вирішується в порядку кримінального судочинства, суд також вважає підставним скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 251/С від 31 травня 2000 року Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові, винесеної в рамках примусового виконання вироку Галицького районного суду м. Львова від 30.03. 2000 року та на підставі якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої є заявниця. А також, з огляду на те, що матеріали виконавчого провадження щодо примусового виконання вироку Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року в частині конфіскації всього особистого майна засудженої ОСОБА_6 , в дохід держави, знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується клопотанням Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.01.2019 р. №2829.
Керуючись ст. 537 КПК України, ст.49 КК України (в редакції 1960 року), суд, -
УХВАЛИВ:
клопотання засудженої ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, задоволити частково.
Звільнити ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від відбування додаткового покарання у виді конфіскації усього її майна, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2000 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в цій частині.
Скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 251/С виданої 31 травня 2000 року Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові на підставі якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження: 4324983).
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова.
Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2019 року о 17 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1