Номер провадження: 11-кп/813/865/19
Номер справи місцевого суду: 497/349/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_7 від 18.04.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах розгляду апеляційних скарг прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 31 липня 2017 рокув кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000810 від 08.12.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Біляївка Одеської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-06.03.2012 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки;
-постановою Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року, на підставі ст. 78 КК України, іспитовий строк скасовано і засудженого направлено відбувати покарання;
-04.07.2014 року на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2014 року звільнений від подальшого відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
визнаний винуватим та йому призначено покарання:
-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Болград Одеської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
визнаний винуватим та йому призначено покарання:
-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченим зараховано в строк відбуття покарання, строк їх попереднього ув`язнення з 09 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком районного суду вирішено питання стосовно цивільних позовів потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні, -
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судами обставин.
Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 31.07.2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України.
Не погодившись з вироком суду, прокурор, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2018 року вирок місцевого суду змінено. Виключено з вироку в частині кваліфікації дій засуджених за ч. 4 ст. 187 КК України кваліфікуючу ознаку «проникнення в приміщення». Також виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з чужих слів, як на докази винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року зараховано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк їх попереднього ув`язнення з 09 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили, тобто до 29 січня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановою Верховного Суду від 19.03.2019 року ухвала апеляційного суду скасована з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишено під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання їм запобіжного заходу, але не більше, ніж на 60 діб.
Вимоги клопотання та узагальнені доводи особи, яка його подала.
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 звернувся до Одеського апеляційного суду з клопотанням про продовження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дії запобіжного заходу (обраного Верховним Судом у вигляді тримання під вартою) строком на 60 діб з моменту розгляду зазначеного клопотання.

Доводи прокурора обґрунтовані тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, направленого проти власності людини, пов`язаного з посяганням на здоров`я потерпілого, в провадженні наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на свідків кримінального провадження; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення маючи непогашену судимість за скоєння корисливого злочину, навіть знаходячись під вартою, обвинувачений змінює свідчення, намагається приховати докази скоєного злочину, йому відомі свідки кримінального правопорушення, які входять до кола його друзів, сусідів, знайомих, та в обвинуваченого є можливість вчинення тиску на потерпілих, свідків, інших осіб по кримінальному провадженню.

Позиції учасників судового провадження.
Вислухавши доповідача; прокурора, який підтримав доводи клопотання; обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора; дослідивши доводи клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Строк дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту в разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 1 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014 року), постанови Верховного Суду від 19.03.2019 року, беручи до уваги те, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні злочину середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, в зв`язку з призначенням йому більш суворого покарання, та того факту, що ухвала апеляційного суду скасована з підстав неправильного призначення покарання за касаційною скаргою прокурора, а саме через м`якість, наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - можливість обвинуваченого ОСОБА_18 переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших осіб кримінального провадження, так як йому відомі свідки кримінального правопорушення, які входять до кола його друзів, сусідів, знайомих, та в обвинуваченого є можливість вчинення на них тиску; вчинити інше кримінального правопорушення, так як, обвинувачений скоїв кримінальні правопорушення маючи непогашену судимість за скоєння корисливого злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як, навіть знаходячись під вартою, обвинувачений змінює свідчення, намагається приховати докази скоєного злочину; враховуючи те, що на даний час кримінальне провадження перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду, апеляційний суд вважає, що запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів неможливо, а тому приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_18 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких перешкод для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою апеляційним судом не встановлено, жодних доводів з цього приводу учасниками провадження не надано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 12.07.2019 року.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 376, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 12.07.2019 року.

Відкласти розгляд апеляційних скарг апеляційних скарг прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 31 липня 2017 рокувідносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвала не оскаржується.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4