Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

27 березня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.03.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дубно, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника- адвоката ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 березня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 14 травня 2019 року включно.

Одночасно визначено розмір застави у межах 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною чи юридичною особою.

Обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, взявши до уваги, що ОСОБА_5 висунуту підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних речовин, тобто злочину проти здоров`я населення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявні ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і на момент розгляду клопотання слідчого не зменшилися, вік підозрюваного, стан здоров`я, сімейний стан (неодружений), майновий стан (не працює).

У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, ОСОБА_5 , діючи всупереч ст.ст. 6, 12, Закону України від 15.02.1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 12 Закону України від 15.02.1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх прекурсорів та зловживанню ними», з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне виготовлення та збут психотропної речовини, у невстановлений для слідства час, по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 , незаконно виготовив психотропну речовину - амфетамін, яку потім незаконно зберігав за місцем свого проживання, та в подальшому 26.02.2019 близько 14:20 годин, знаходячись за місцем проживання, незаконно збув вищевказану психотропну речовину за грошові кошти в сумі 250 гривень ОСОБА_10 , який діяв у відповідності до ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 року, в двох поліетиленових пакетах, в середині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта № 2.1-228/19 від 12 березня 2019 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0160 грам.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України.
14.03.2019 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 15.03.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 березня 2019 року скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України. Зазначає, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та не відповідає стану здоров`я підозрюваного. Вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та повноті судового розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, доводи прокурора щодо залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Із клопотання та долучених до нього додатків матеріалів справи вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Разом з тим, на думку колегії суддів, в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному лікуванні у лікаря психіатра Дубенського психонаркологічного відділення КЗ «РОЦПЗН» з 2013 року з приводу хронічного психічного захворювання з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений змішаний дефект, галюцинаторно параноїчний синдром. Підозрюваний ОСОБА_5 потребує постійного медичного лікування, відсутність якого негативно впливатиме на його психічний стан.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де він постійно мешкає разом з матір`ю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

За таких обставин колегія суддів вважає, що процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_5 може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

При цьому, згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду на визначений час; не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період з 22 год. до 07 год. 00 хв. наступного дня; утримуватися від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст.376, 177, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 березня 2019 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт на певний період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України:

- заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період з 22 години до 07 години наступного дня;
-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду на визначений час;
-утримуватися від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Строк дії ухвали встановити до 14 травня 2019 року.
Звільнити ОСОБА_5 з під варти негайно в залі судового засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3