Провадження № 1-кс/520/7794/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2018 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001107, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, прокуратурою Одеської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001107 від 27.11.2017 року, яке зареєстроване на підставі звернень ректора Одеського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_4 та директора Одеської обласної філармонії ОСОБА_5 , за фактом шахрайства невстановлених осіб, які діючи від імені працівників прокуратури Одеської області та першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_6 вимагають терміново надати грошові кошти, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

На даний час досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 після надходження 28.11.2018 року телефонного дзвінка з проханням терміново передзвонити першому заступнику прокурора Одеської області ОСОБА_6 , одразу здійснила дзвінок на наданий їй нібито помічником ОСОБА_6 телефонний номер НОМЕР_1 .

Після розмови за вказаним номером телефону, з нібито першим заступником прокурора Одеської області ОСОБА_6 та отримання від нього вимоги надати грошові кошти в сумі 75000 грн. вона повідомила, що не має такої суми грошових коштів, тоді він вказав на необхідність надати не менше 50000 грн., на що ОСОБА_5 відповіла, що буде шукати вказану суму.

Наступного дня, 29.11.2018 року з вказаного номеру телефону ( НОМЕР_1 ) за допомогою месенджеру «Вайбер» на телефон ОСОБА_5 надходили повідомлення, у яких нібито перший заступник прокурора Одеської області ОСОБА_6 тиснув на неї, квапив, вимагав повідомляти про процес збору грошових коштів.

Того ж дня, о 13:09 годині ОСОБА_5 за допомогою месенджера «Вайбер» зателефонувала на вказаний номер ( НОМЕР_1 ) та повідомила про зібрання грошових коштів у сумі 50000 грн. і спитала хто прийде за ними, однак особа, яка представлялася ОСОБА_6 зазначив, що грошові кошти необхідно перерахувати на картковий рахунок водія ОСОБА_7 та продиктував номер картки Ощадбанку № НОМЕР_2 .

Після отримання номеру картки, ОСОБА_5 перерахувала вказану суму грошових коштів у 50000 грн. на наданий їй номер банківської картки, про що повідомила у месенжері «Вайбер» на вказаний номер ( НОМЕР_1 ) та 30.11.2018 року отримала підтвердження про отримання грошових коштів.

Зрозумівши, що її ошукали, 30.11.2018 року ОСОБА_5 звернулася до прокуратури Одеської області з відповідною заявою.

Прокурор звертається з клопотанням про арешт майна, з метою повного та всебічного проведення досудового розслідування та забезпечення можливого конфіскації майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна необхідно враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою реальної загрози зняття грошових коштів з рахунку або перечислення даних грошових коштів на інші рахунки, вказане клопотання слід розглянути без виклику особи, яка на праві власності володіє вищевказаним майном.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001107, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку, до якого відноситься банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , із забороною руху грошових коштів по вказаному рахунку та забороною зняття і розпоряджання грошовими коштами.
Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1