Єдиний унікальний № 500/2552/18
Провадження № 1-кп/500/396/18
УХВАЛА

13 листопада 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000886, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Василівка Болградського району Одеської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не маючий судимості на підставі ст. 78 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 вересня 2018 року встановлено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до 16 листопада 2018 року.

Прокурор надав клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 може вчинити новий злочин, так як фактично обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти власності.

ОСОБА_4 та його захисник заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою та просять встановити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , а також того, що прокурор не довів усі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доказав того що можливо обрати більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого, суд дійшов висновку, з врахуванням всіх обставин справи, нових обставин, які давали б суду підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає, а тому суд обирає обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 13 січня 2019 року.

Крім того, суд враховує ту обставину, що орган пробації до цього часу не виконав ухвалу суду, що до надання досудової доповіді, яка винесена ще 06 червня 2018 року, та яка була направлена до органу пробації.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 199, 201, 202, 331, 370 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У клопотанні прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_4 про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту строком дії до 13 січня 2019 року з забороною залишати житло за адресою : АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години до 08:00 години ранку наступної доби, а також із зобов`язанням ОСОБА_4 з`являтися до суду за першою вимогою.

Копію ухвали направити до Ізмаїльської установи виконання покарань № 22, начальнику Ізмаїльського відділення поліції ГУНП в Одеській області для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвала щодо зміни запобіжного заходу припиняє свою дію відносно обвинуваченого ОСОБА_4 13 січня 2019 року.

Справу слуханням відкласти на 16 годину 12 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя