ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/583/18 Справа № 199/6378/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 з урахуванням доповнень до неї, на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
-26.09.2013 Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; звільнився
15.08.2016 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296, ч.1 ст.262 КК України,
та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
м.Дніпропетровська, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року ОСОБА_8 засуджено: за ч. 1 ст. 262 КК України- до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 296 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Зараховано у строк відбутого покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 19 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції закону №838-VIII) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 21 червня 2017 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції закону № 2046- VIII) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Судом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винуватими та засуджено за те, що вони 19 червня 2017 року приблизно о 15 годині 25 хвилин, перебуваючі у стані алкогольного спяніння, у підземному переході по вул. Калиновій, 14-а у м. Дніпрі, без будь-якої причини та поводу, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи самовиразитися у зухвальстві, неповазі до суспільства, показати свою зневагу до існуючих, загальноприйнятих правил і норм поведінки у суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, зокрема, незнайомого їм потерпілого ОСОБА_12 , з особливою зухвалістю, тобто з особливою наглістю та грубістю, почали ображати останнього нецензурними словами.
У відповідь ОСОБА_12 зробив законне зауваження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з приводу їхньої протиправної поведінки, однак обвинувачені продовжили ображати нецензурною лайкою ОСОБА_12 , принижуючи його людську гідність та ігноруючи громадську мораль, чіплялися до нього, при цьому погрожували застосуванням фізичного насильства, а на неодноразові зауваження потерпілого обвинувачені ніяк не реагували і свої хуліганські дії не припиняли.
В цей час протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 помітив охоронець підземного переходу та прагнучи припинити протиправні дії обвинувачених підійшов до останніх та висунув вимогу припинити порушувати громадський порядок, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 направились у бік виходу з переходу.
Цього ж дня, 19 червня 2017 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи умисно в групі осіб, перебуваючи у стані алкогольного спяніння у громадському місці - підземному переході за вище вказаною адресою, не бажаючи припиняти хуліганські дії, діючи із особливою зухвалістю, розуміючи, що своїми діями грубо порушують громадський порядок, почали погрожувати ОСОБА_12 фізичною розправою.
ОСОБА_12 , сприймаючи погрози як реальні, прагнучи припинити хуліганські дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , знову зробив зауваження на адресу останніх та вийняв з нагрудної сумки зареєстрований пістолет марки «Форт-12Р» серії НОМЕР_1 та, тримаючи його в правій руці, побоюючись за своє життя та здоров`я, попередив ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про можливе використання зброї у разі неприпинення ними хуліганських дій.
Реалізовуючи свій єдиний злочинний намір на вчинення хуліганства з особливою зухвалістю, діючи умисно, в групі осіб, будучи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняючи опір громадянину в ході хуліганства та намагаючись розпочати з ним бійку у присутності великої кількості громадян, незважаючи на те, що своїми діями перешкоджають нормальній роботі підземного переходу, ОСОБА_8 накинувся на ОСОБА_12 , в результаті чого останній втратив рівновагу та впав спиною на підлогу. Після цього ОСОБА_12 , перебуваючи на підлозі, намагаючись захистити своє життя та здоров`я, розуміючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не бажають припиняти хуліганські дії і передбачаючи реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків для інших громадян, які у цей час перебували у підземному переході, здійснив постріл та влучив у ліву частину тулуба ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , продовжуючи чинити опір громадянину, знову накинулись на потерпілого, обидва та разом наносячи удари руками в область тулуба ОСОБА_12 .
Далі, ОСОБА_8 , не припиняючи свої злочинні дії, вирвав з правої руки лежачого на землі ОСОБА_12 пістолет, та вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, почав тікати з місця скоєння ним кримінального правопорушення.
В цей час ОСОБА_12 піднявся з підлоги та, намагаючись повернути викрадену зброю, обхопив обома руками ОСОБА_8 , на що останній, утримуючи викрадений ним пістолет у правій руці, через своє ліве плече здійснив постріл в область лівого боку обличчя потерпілого, тим самим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Після чого ОСОБА_8 поклав зазначену зброю до кишені одягнутих на ньому шортів та з місця злочину зник, а ОСОБА_7 затримав потерпілий ОСОБА_12 .
В результаті вказаних хуліганських дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був обмежений рух громадян у підземному переході, особливо зухвалі дії обвинувачених порушили звичайний режим роботи підземного переходу, діяльність працівників магазинів, розташованих у вказаному підземному переході та громадян України, що на той момент перебували у підземному переході.
Крім того, 19 червня 2017 року приблизно о 15 годині 35 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись у підземному переході за вищевказаною адресою, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення вогнепальної зброї, якою володів потерпілий, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_12 , вирвав з його руки та викрав вогнепальну зброю - пістолет, який є пристроєм (пістолетом) «Форт12Р» серії « НОМЕР_1 (виробництва України), призначеним для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної дії), що відносяться до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати у звязку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обгрунтування вимог зазначив, що диспозиція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає кримінальну відповідальність за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, особою раніше судимою за хуліганство, пов`язаного з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, із застосуванням вогнепальної зброї, а диспозицією ч. 1 ст. 262 КК України встановлена кримінальна відповідальність за викрадення вогнепальної зброї.
Зазначив, що з обвинувального акта, затвердженого прокурором 17 квітня 2018 слідує, шо ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, особою, раніше судимою за хуліганство, повязаного з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, із застосуванням вогнепальної зброї та у викраденні вогнепальної зброї, що кваліфікується за ч. 1 ст. 262 КК України. Однак суд, погодившись з цим обвинуваченням, визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні дій, передбачених диспозицією ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 262 КК України за вказаними кваліфікуючими ознаками та ухвалив обвинувальний вирок. Тобто, суд першої інстанції, дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, встановив при цьому, в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, інші фактичні обставини провадження.
Вказав, що судом жодним чином не надано оцінки висновку судово-медичної експертизи № 274 Е від 16.08.2017 року, відповідно до якої у ОСОБА_12 виявлений рубець в області обличчя (кута роту ліворуч), що є наслідком загоєння рваної рани, рубець помітний, відмічається асиметрія кутів роту та сам по собі (з часом або під впливом не хірургічних методів лікування) не зникне та суттєво не змінить своїх властивостей, тобто є невиправним. Однак вказаний доказ, судом досліджувався під час судового розгляду і його було покладено в основу вироку суду першої інстанції.
Вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації його дій, суперечать встановленим судом, в мотивувальній частині вироку, фактичним обставинам вчинених злочинів та є передчасними, зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не можуть визнаватися законними та обґрунтованими. На його думку, переоцінка окремих досліджених доказів зумовила переоцінку сукупності всіх доказів з погляду їхньої достатності.
З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він не згоден з оскаржуваним вироком у зв`язку з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, а також неврахування показань свідків. В доповненнях просить перерахувати йому строк попередньогого ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати йому строк попереднього увязнення з 19 червня 2017 року по набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу першого заступника прокурора області та скасувати вирок внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , їх захисників, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили зарахувати їм строк попереднього увязнення з 19 червня 2017 року по набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає не задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково 0з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку у разі визнання особи винуватою повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У цій частині вироку наводяться, у тому числі, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у кримінально-караних діяннях зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; показань самих обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в яких вони фактично визнали частково свою винуватість, при тому ОСОБА_8 не заперечував, що порушив громадський порядок, виражався нецензурною лайкою, здійснив один постріл навмання із пістолета, який відібрав у потерпілого, з експертизами згоден; а ОСОБА_7 пояснив, що тілесні ушкодження ОСОБА_12 не наносив, будь-які погрози потерпілому не виказував, громадський порядок не порушував, хотів лише допомогти своєму другові; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події, у висновках судово-медичних експертиз про характер і локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого, у висновку судової дактилоскопічної експертизи про наявність слідів долоні руки, залишеного долонею лівої руки ОСОБА_8 , у висновку судової експертизи зброї, згідно якої предмет, вилучений 19 червня 2017 року по вул. Березинській, 30 м. Дніпро, є гладкоствольною вогнепальною зброєю, у протоколах слідчого експерименту, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про неврахування судом показань свідків є безпідставними. Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які би впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження та ролі обвинувачених при скоєнні злочину, у цих показаннях не вбачається. Тим більше, що обвинувачений не посилається в своїй апеляційній скарзі на показання конкретних свідків, не уточнив він це і під час апеляційного розгляду справи, тому посилання в скарзі обвинуваченого на неврахування судом показань свідків, апеляційний суд визнає такими, що не заслуговують на увагу.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд, дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, встановив інші фактичні обставини провадження, оскільки з мотивувальної частини вироку слідує, що згідно з висновком судової експертизи зброї предмет, вилучений 19 червня 2017 року по вул. Березинській, 30 м. Дніпро, є пристроєм (пістолетом) «Форт12Р» серії НОМЕР_1 (виробництва України), призначеним для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної дії), що відносяться до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду, а виходячи с деспозиції ч. 1 ст. 262 КК України предметом вказаного злочину є викрадення вогнепальної зброї, то вони не відповідають фактичним обставинам, тому таке твердження прокурора не заслуговує на увагу.

З огляду на висновок судової експертизи зброї № 26/3.1/711 від 15 серпня 2017 року предмет, вилучений 19 червня 2017 року по вул. Березинській, 30 м. Дніпро, є гладкоствольною вогнепальною зброєю. Даний предмет є пристроєм (пістолетом) «Форт12Р» серії НОМЕР_1 (виробництва України), призначеним для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної дії), що відносяться до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду.
З обвинувального акта, затвердженого прокурором, вбачається що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 КПК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинено групою осіб, особою, раніше судимою за хуліганство, пов`язаного з опором іншим громадянам, які припинили хуліганські дії, із застосуванням вогнепальної зброї та у викраденні вогнепальної зброї, що кваліфікується за ч. 1 ст. 262 КК України.
Суд першої інстанції погодився з обвинуваченням і апеляційний суд не знаходить підстав вважати, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації його дій, суперечать встановленим судом в мотивувальній частині вироку фактичним обставинам вчинених злочинів та є передчасними, як зазначив в своїй апеляційній скарзі прокурор.
Апеляційний суд не погоджується і з доводами прокурора про те, що судом не надано оцінки висновку судово-медичної експертизи № 274 Е від 16 серпня 2017 року, відповідно до якої у ОСОБА_12 виявлений рубець в області обличчя (кута роту ліворуч), що є наслідком загоєння рваної рани, рубець помітний, відмічається асиметрія кутів роту та сам по собі (з часом або під впливом нехірургічних методів лікування) не зникне та суттєво не змінить своїх властивостей, тобто є невиправним, оскільки ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором, не обвинувачуються у заподіянні тілесних ушкоджень, поєднаних із непоправним знівеченням обличчя.

Ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд дав оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахував причини конфлікту, поведінку всіх учасників, що передувала події злочину, та дійшов правильного висновку про спрямованість умислу обвинувачених на скоєння хуліганських дій, а ОСОБА_8 і на викрадення вогнепальної зброї.

Таким чином, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 262 КК України, а дії ОСОБА_7 - за ч. 3 ст. 296 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Твердження у скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора про неповноту судового розгляду, неправильне встановлення фактичних обставин провадження, неправильну оцінку судом доказів, неправильне застосування кримінального закону є неспроможними.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність висновків суду стосовно доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як і на правильність кваліфікації їх дій. Суд дослідив всі обставини провадження, які могли мати значення для прийняття правильного рішення у провадженні, а висновки суду грунтуються на достатніх та допустимих доказах, оцінених відповідно до вимог закону.

Необгрунтованими є доводи прокурора про те, що суд не дав належної оцінки дослідженим у провадженні доказам, оскільки вирок відповідає вимогам статті 374 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд вважає, що воно призначене відповідно до положень ст. 65 КК України, з належним врахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про особи обвинувачених, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тому підстав для його пом`якшення апеляційний суд не вбачає.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про застосування ст.ст. 4, 5, ч. 5 ст. 72КК України апеляційний суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України ( зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числа на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У таких випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує покарання кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнані винуватими у злочинах, вчинених 19 червня 2017 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 затримані 19 червня 2017 року.

Враховуючи зазначені обставини, а також положення ч.ч. 1, 4 ст. 5 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про зарахування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день позбавлення волі за два дня позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII).
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора областізалишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 змінити в частині зарахування строку відбуття покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 19 червня 2017 року по 19 листопада 2018 року включно.
Звільнити з-під варти в залі суду ОСОБА_7 .
В іншій частині вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4