Справа №590/254/19
Провадження № 1-кп/590/87/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 квітня 2019 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 21.02.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 11.01.2010 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.122 КК України до обмеження волі на строк 1 рік;
2) 21.02.2011 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
3) 12.08.2014 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до арешту на строк 6 місяців;

4) 21.07.2015 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців,

5) 18.10.2017 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн.,

6) 07.05.2018 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.02.2019 року працівниками сектору реагування патрульної поліції №3 Ямпільського відділення поліції Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , перебуваючи на добовому чергуванні, під час виконання службових обов`язків по забезпеченню безпеки дорожнього руху, рухаючись на службовому автомобілі поблизу будинку №27 по вул. Громова в м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, виявлено факт порушення п.2.3 «г» Правил дорожнього руху України (надалі ПДР України), а саме керування мототранспортом ОСОБА_4 без мотошолому. Після цього, ОСОБА_4 було зупинено для відібрання пояснення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

В подальшому, 21.02.2019 року, під час відібрання пояснень від ОСОБА_4 для складання адміністративних матеріалів, інспектором СРПП №3 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 виявлено ознаки перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив подразливий різких запах алкоголю з його ротової порожнини. Для підтвердження чи спростування факту перебування та керування мототранспортом ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, інспектором СРПП №3 ОСОБА_5 запропоновано ОСОБА_4 у встановленому законом порядку пройти медичний огляд для визначення перебування в стані сп`яніння, на що ОСОБА_4 відмовився та підтвердив факт перебування та керування мототранспортом в стані алкогольного сп`яніння. Після цього, інспектором СРПП №3 ОСОБА_5 повідомлено ОСОБА_4 , що за керування ним мототранспортом в стані алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Того ж дня, 21.02.2019 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на місці, де його було зупинено працівниками поліції, а саме: неподалік будинку №27 по вул. Громова в м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, розуміючи та усвідомлюючи, що інспектор СРПП №3 Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 є посадовою особою Національної поліції України, та відповідно до посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього здійснення контролю у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з метою уникнення адміністративної відповідальності, в розмові з останнім висловив пропозицію надати йому неправомірну вигоду, а саме: грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. за не притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що отримав відмову та був попереджений, що вказані дії утворюють склад кримінального правопорушення.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , діючи єдиним умислом, направленим на уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння шляхом надання неправомірної вигоди працівнику Національної поліції України, в ході подальшого спілкування повторно висловив пропозицію щодо надання неправомірної вигоди інспектору СРПП №3 Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. купюрами номіналом по 200 (двісті) грн. за не притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що також отримав відмову.

Після цього інспектором СРПП №3 ОСОБА_5 про вказані незаконні дії ОСОБА_4 було повідомлено оперативного чергового служби «102» для реєстрації відповідного факту згідно чинного законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 21.02.2019 року о 14 годині його було зупинено працівниками поліції та повідомлено, що ним порушено ПДР, а саме: керування мототранспортом без мотошолому. Під час відібрання пояснень від нього для складання адміністративних матеріалів, інспектором СРПП було виявлено ознаки перебування його в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив подразливий різких запах алкоголю з його ротової порожнини. Для підтвердження чи спростування факту перебування та керування мототранспортом в стані алкогольного сп`яніння, інспектором СРПП було запропоновано йому пройти медичний огляд для визначення перебування його в стані сп`яніння, на що він відмовився та підтвердив факт перебування та керування мототранспортом в стані алкогольного сп`яніння. Після цього, інспектором СРПП було повідомлено йому, що за керування ним мототранспортом в стані алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП. З метою уникнення адміністративної відповідальності, в розмові з інспектором поліції він висловив пропозицію надати йому неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. за непритягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що отримав відмову та був попереджений, про кримінальну відповідальність за вказані дії. Він з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в ході подальшого спілкування повторно висловив пропозицію щодо надання неправомірної вигоди інспектору поліції в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. купюрами номіналом по 200 (двісті) грн. за не притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що також отримав відмову. Після цього інспектором поліції було повідомлено оперативного чергового служби «102» та викликано поліцію для реєстрації відповідного факту.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.369 КК України, що виразились у пропозиції надати неправомірну вигоду службовій особі працівнику Національної поліції України у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.40), раніше судимий (а.с.15-17).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України є рецидив злочинів та скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.100 КПК України речові докази підлягають конфіскації в дохід держави.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Матеріальна шкода не завдана.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.

Після вступу вироку в законну силу долю речових доказів вирішити наступним чином:

-грошові кошти на загальну суму 1000 грн. п`ятьма купюрами номіналом в 200 грн. кожна (серії УВ № 2196776; серії УЕ № 7055426; серії СЖ № 8041055; серії УА № 3698381; серії УВ № 2196776), які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000045 від 21.02.2019 року конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1