Справа № 506/108/17
Провадження № 1-кп/507/7/2019
Номер рядка звіту 44
В И Р О К
25.03.2019 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Окни (Красні Окни) Окнянського (Красноокнянського району) Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, із вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України судимостей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Флора Окнянського (Красноокнянського району) Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, із середньою освітою, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, зареєстрованого в с. Флора Окнянського району Одеської області та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Окни (Красні Окни) Окнянського (Красноокнянського району) Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, із середньою освітою, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинили заздалегідь необіцяне приховування тяжкого злочину.
Злочин було скоєно при наступних обставинах:
25 лютого 2017 року ОСОБА_3 маючи намір на отримання товару (тютюнових виробів) з території Придністровської Молдавської Республіки (Республіка Молдова) (надалі ПМР) домовився із ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про те, що вони неподалік від лінії державного кордону України , але на території України в районі с. Федосіївка Окнянського району Одеської області отримають 10 ящиків тютюнових виробів, які його знайомі з території Придністровської Молдавської Республіки (Республіка Молдова) (надалі ПМР) переправлять через держаний кордон на територію України.
Так, 25.02.2017, приблизно о 13.30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на прохання ОСОБА_3 , вирушили в напрямку до державного кордону України населеного пункту Михайлівка, ПМР, де в подальшому перебуваючи на території України, неподалік від державного кордону Придністровської Молдавської Республіки (Республіка Молдова) з Україною, зустрілись з невстановленими в ході досудового слідства особами, із яким також був громадянин Пакистану ОСОБА_10 .
Невстановлена слідством особа, пояснила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що громадянина Пакистану ОСОБА_10 необхідно відвести до ОСОБА_3 , із метою доправити його до Посольства Пакистану в Україні, при цьому пояснив, що зателефонує ОСОБА_3 та домовиться, щоб ОСОБА_3 допоміг громадянину Пакистану.
Усвідомлюючи, що невстановлені слідством особи незаконно переправили громадянина Пакистану ОСОБА_10 через державний кордон України, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взяли особисті речі ОСОБА_10 , а саме 1 чемодан синього кольору га 3 сумки чорного кольору, які належать останньому та пішли разом з ОСОБА_10 в напрямку с.Федосіївка Окнянського району Одеської області, та приблизно о 15.00 год. підійшли до вагончика, де останніх чекав ОСОБА_3 на автомобілі ВАЗ 2107 чорного кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У подальшому ОСОБА_3 поспілкувавшись по телефону із невстановленою слідством особою, яка його прохала доставити ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з метою заздалегідь не обіцяного приховування злочину, надав усну особисту вказівку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 доставити ОСОБА_10 з його особистими речами до смт. Окни Окнянського району Одеської області та чекати подальших вказівок.
Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 будучи обізнаними про вчинення невстановленими досудовим слідством особами злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинений злочин, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, заздалегідь не обіцяно, приховали вчинення тяжкого злочину.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинили злочин передбачений ст. 396 ч. 1 КК України, за кваліфікуючою ознакою заздалегідь необіцяне приховування тяжкого злочину.
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.332 КК України, як організація незаконного переправленні особи через державний кордон України та керівництво такими діями, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та дії ОСОБА_5 , ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст.94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Однак, у даному судовому провадженні, стороною обвинувачення не дотримано вищеперелічених норм ст.17, 373 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині не визнав та дав суду показання про те, він ніколи не займався переправленням людей через кордон України, він не просив та не пропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перевести через кордон будь-яку особу. 25 лютого 2017 року вони повинні були отримати 10 ящиків сигарет поблизу кордону, але на території України. Він домовився із придністровцями, що вони доставлять на територію України сигарети, а ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не мали переходити кордон України. По кордону іде рів, вони місцевість знають, помилитися не могли. Вперше почув про ОСОБА_11 , коли йому зателефонував ОСОБА_4 , і сказав, що сигарет не має , але стоїть чоловік не нашої національності. Їм сказали, що треба його ( ОСОБА_11 ) привести до нього, йому треба в Посольство. Коли прийшли ОСОБА_5 , ОСОБА_4 із чоловіком не нашої національності, він зателефонував людям, які йому повинні були передати сигарети, але його попросили допомогти добратися ОСОБА_11 до Посольства Пакистану в Україні. Також пояснив, що це була підстава, оскільки йому повинні були передати сигарети, перший раз ОСОБА_5 та ОСОБА_4 принесли 4 коробки сигарет. Він знав, що людині треба допомогти добратися в Посольство.
Свою причетність до незаконного переправлення особи через державний кордон, вчиненні організованою групою та із корисливих мотивів, заперечив, вказуючи на те, що він винен лише в тому , що розумів, що треба було повідомити правоохоронні органи про незаконний перетин кордону України, але він не повідомив.
Коли вони прийшли на те саме місце, не дійшовши до кордону України, то їх там чекало троє чоловіків, двоє придністровців, тих що вже бачили, та з ними був ще один неруський (не слов`янської зовнішності), смуглявий. На землі коло цих трьох чоловіків було чотири сумки. Він і ОСОБА_13 запитали у придністровців - де сигарети, але придністровці їм сказали, що сигарет більше нема, а замість сигарет треба відвести чоловіка до ОСОБА_12 , що так треба, і разом віднести всі чотири сумки. Придністровці сказали, що плани різко змінилися, і що вони зараз зателефонують ОСОБА_12 і все йому роз`яснять, а їм тільки треба донести сумки і відвести неруського до ОСОБА_12 .
Двоє придністровців розвернулися і пішли назад у Придністров`я, туди звідки прийшли, а він, ОСОБА_13 та неруський залишилися. Вони не знали, що робити, ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_12 і розповів , що з ними сталося, що коробок з сигаретами немає, а замість сигарет їм залишили якогось чоловіка з сумками і наказали відвести до нього, тобто до ОСОБА_12 , чув що ОСОБА_12 сварився.
Він і ОСОБА_13 не хотіли більше залишатися на тому місці, недалеко від кордону, треба було йти, оскільки придністровці сказали, що зараз зателефонують ОСОБА_12 , то він і ОСОБА_13 мусили відвести неруського до ОСОБА_12 і мусили віднести сумки.
Сумки були дуже важкі, ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_12 і попросив когось на допомогу, біля дамби, їх чекав хлопець, пізніше він узнав, що це був ОСОБА_14 , він взяв нести одну сумку, так вийшли на дамбу, а потім спустилися на льод ОСОБА_15 ставка, де також допоміг нести сумки рибалка. Так вп`ятьох вони добралися по льоду ставка до рибацького вагончика та після того як ОСОБА_12 з кимось порозмовляв по телефону, то сказав, що їм треба відвезти цього неруського разом з сумками в ОСОБА_16 , а потім він розбереться, що робити далі.
Свою причетність до незаконного переправлення особи через державний кордон, вчиненні організованою групою та із корисливих мотивів, заперечив, вказуючи на те, що він та ОСОБА_13 не пересікали державний кордон України 25 лютого 2017 року і не мали такої мети, вони погодилися лише на те, що перенесуть з десяток коробок з сигаретами по території України.
Про те, щоб перевести когось, якусь людину через державний кордон України, взагалі розмови не було. 25 лютого 2017 року пакистанця ОСОБА_18 він і ОСОБА_13 через державний кордон України з Придністровья на Україну не переводили, це зробили ті два придністровця, які до цього раніше перенесли через границю чотири коробки з сигаретами. Як і коли вони переводили пакістанця через кордон України він і ОСОБА_13 не бачили. Він з ОСОБА_13 повернулися за новою партією сигарет, а вони втрьох вже стояли на території України.
Ніяких грошей ні йому, ні ОСОБА_13 , ні доларів, ні євро ті двоє придністровців або пакистанець не давали. І звісно він ніяких доларів або євро ОСОБА_12 не передавав.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині не визнав та дав аналогічні покази, що і обвинувачений ОСОБА_5 , при цьому також наполягав на тому, що ніяких домовленостей із ОСОБА_12 про переведення людини через кордон України не було, кордон вони із ОСОБА_19 не переходили, вони ішли за сигаретами, ніяких доларів ніхто нікому не передавав.
Доказуючи вину обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.332 КК України, прокурором були надані суду в якості доказів наступні документи, які були досліджені в судовому засіданні:
- витяг із ЄРДР , із якого вбачається що внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що 25 лютого 2017 року приблизно о 14 годині в районі населеного пункту Федосіївка Окнянського району працівниками ДПСУ виявлено факт незаконного переправлення через державний кордон з Україною громадянина Пакистану, мешканцями Окнянського району Одеської області (а.к.п.212 том 2) ;
- ухвалу слідчого судді від 27 лютого 2017 року про дозвіл на огляд легкового автомобіля ВАЗ-2107, д.з. НОМЕР_1 , вилученого під час огляду 25 лютого 2017 р. який
перебуває в боксі № 1 ВПС Чорна (а.к.п.150-151 том 1);
- матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_21 , які підтверджують факт перетину ним державного кордону України «Чорна» , зокрема згідно постанови Красноокнянського районного суду від 28 лютого 2017 року ОСОБА_21 визнано винним за ч.2 ст.204-1 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 3400 грн., (а.к.п.181-194 том1);
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26 лютого 2017 року згідно якого ОСОБА_22 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_3 (а.к.п157 том 1);
- протокол пред`явлення особи для впізнання по
фотознімкам від 26 лютого 2017 року згідно якого ОСОБА_22 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_4 (а.к.п.165 том1 );
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26 лютого 2017 року згідно якого ОСОБА_22 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_5 (а.с.172 том 1) ;
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 24 березня 2017 року згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_5 (Т.1,а.с.241),;
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 24 березня 2017 року (згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_22 (Т.1,а.с.249),;
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 24 березня 2017 року згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_3 (Т.1,а.с.253), ;
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 24 березня 2017 року згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_4 (Т.1,а.с.257);
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 9 червня 2017 року згідно якого ОСОБА_24 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_22 (Т.2,а.с.10),;
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 9 червня 2017 року згідно якого ОСОБА_24 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_5 (Т.2,а.с.12);
- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 9 червня 2017 року згідно якого ОСОБА_24 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_4 (Т.2,а.с,19).
- протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2017 року за участю свідка ОСОБА_23 (Т.2,а.с.1-2):
- протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2017 року за участю свідка ОСОБА_25 (Т.2,а.с.4-6):
- протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2017 року за участю свідка ОСОБА_24 (Т.2,а.с.7-9):
- протокол проведення слідчого експерименту від 04.08.2017 року за участю свідка ОСОБА_26 (Т.2,а.с.53- 54):
- протокол проведення слідчого експерименту від 04.05.2017 року за участю свідка ОСОБА_27 (Т.2,а.с.55-56)
- відеодиски до зазначених протоколів проведення слідчих експериментів;
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20 липня 2017 року , із якого вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 03 липня 2017 року в приміщенні ПрАТ «ВФ Україна» було надано доступ старшому о/у з організації ОРД МОРВ підполковнику ОСОБА_28 до даних стосовно абонентських номерів НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 та вході вилучено оптичний носій інформації (а.к.п.141-148 том 2);
- звіт кримінально-правового аналізу по кримінальному провадженню, за ст..332 КК України, згідно якого 21 липня 2017 року начальником 4 сектору міжрайонного оперативно-розшукового відділу ( місцем дислокації Подільськ) оперативно-розшукового управління ПдРУ підполковником ОСОБА_29 проведено оперативний кримінальний аналіз відомостей , стосовно абонентських номерів ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 (а.к.п.150-165 том 2);
- клопотання слідчого та ухвали апеляційного суду Одеської області № 2670 т, № 2671 т, № 2672 т, № 2673 т., № 2674 т від 06.04.2017 року про дозвіл на проведення негласних слідчих розшукових дій (а.к.п.146-180 том 3);
- постанову про визнання речових доказів від 20 липня 2017 року та ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду про накладення арешту на речові докази (а.к.п.182-202 том 3)
Захисниками заявлені клопотання про недопустимість доказів, які надані прокурором , на підтвердження винуватості обвинувачених.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку.
Згідно частин 1 та 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Як виняток ст. 30 ч. 3 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Такий виняток встановлено саме у ст. 233 ч. 3 КПК України. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 233 ч. 1 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи (ст. 233 ч. 2 КПК України).
Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
Крім того, огляд цих автомобілів не можна вважати оглядом місця події, оскільки, як випливає з матеріалів кримінального провадження, події, що стали предметом розслідування, відбувалися на кордоні України.
Тому навіть за умов, що огляд цього автомобіля підпадав під визначення «невідкладного випадку» у значенні частини третьої статті 233 КПК, звернення до слідчого судді постфактум відповідно до вимог цього положення було обов`язковим. За відсутності ухвали слідчого судді, отриманої в порядку, передбаченому цим же положенням, результати такого огляду не можуть бути визнані допустимими доказами.
Отже, відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 87 КПК протокол слідчої дії, проведеної 25 лютого 2017 року є недопустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок здійснення процесуальної дії, яка потребувала попереднього дозволу суду, без такого дозволу.
(правова позиція ВСУ від 12 лютого 2019 року , справа № 159/451/16-к, провадження № 51-1173км18).
За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.
Як свідчать матеріали провадження, під час цієї слідчої дії відкривалися бардачки, багажне відділення автомобілів, відкривалися барсетки , чемодани, які виявлені в автомобілі, що є ознакою обшуку. Тому за обставин цієї справи суд погоджується із позицією захисту про те, що проведений органами досудового розслідування 27-28 лютого 2017 року огляд автомобілів фактично є обшуком, а із клопотанням про проведення обшуку прокурор, слідчий до слідчого судді не зверталися, тому відповідно до згаданих положень отримані внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані судом при прийнятті рішення.
Інші надані стороною обвинувачення докази, а саме :
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26 лютого 2017 року згідно якого ОСОБА_22 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_3 (а.к.п157 том 1);
Протокол пред`явлення особи для впізнання по
фотознімкам від 26 лютого 2017 року згідно якого ОСОБА_22 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_4 (а.к.п.165 том1 );
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26 лютого 2017 року згідно якого ОСОБА_22 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_5 (Т.1,а.с.172) ;
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від
24 березня 2017 року згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_5 (Т.1,а.с.241),;
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 24 березня 2017 року (згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_22 (Т.1,а.с.249),;
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 24 березня 2017 року згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_3 (Т.1,а.с.253), ;
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 24 березня 2017 року згідно якого ОСОБА_23 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_4 (Т.1,а.с.257);
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 9 червня 2017 року згідно якого ОСОБА_24 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_22 (Т.2,а.с.10),;
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 9 червня 2017 року згідно якого ОСОБА_24 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_5 (Т.2,а.с.12);
Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 9 червня 2017 року згідно якого ОСОБА_24 пред`явлено для впізнання фотознімок з зображенням ОСОБА_4 (Т.2,а.с,19), сторона захисту вважає недопустими, із чим суд погоджується виходячи із слідуючого.
Досліджені в судовому засіданні зазначені протокола пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2017р., 24.03.2017 р. та від 09 червня 2017 р., суд визнає недопустимим доказом, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст.228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. За необхідності впізнання може провадитись за фотознімками з додержанням вищевказаних вимог. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.
Всі вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам таким вимогам не відповідають:
В протоколі не зазначено необхідності проведення впізнання, саме за фотознімками.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що місце перебування ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_22 було встановлено та у досудового слідства була можливість пред`явити цих осіб для впізнання. Будь-яка необхідність здійснення слідчої дії - впізнання за фотознімками, при наявності реальної можливості впізнання цих осіб, які не відмовлялися від проведення даної слідчої дії, була відсутня та не доведена стороною обвинувачення.
В протоколах не зазначено відомості про ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , як потерпілого чи свідка.
Фотознімки, які надані для впізнання мають різкі відмінності, що у віці так і зовнішності.
Так , із протоколів пред`явлення фотознімків для впізнання від 09 червня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_24 пред`являлися фотознімки ОСОБА_22 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Проте, фотознімки, які пред`явлені для впізнання, мають зображення осіб із різкими відмінностями у зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню, так фото № 2 (згідно довідки ОСОБА_4 ) за яким Здержко впізнав особу, яку зустрів на дамбі в с.Федосіївка 25 лютого 2017 р. є чорнобілого кольору та суттєво відрізняється від інших фото, які є кольоровими (а.к.п.15 том2). Фото № 1 ( ОСОБА_5 ) на відміну від інших фотознімків , зроблено на природі, також є суттєві відміності у зовнішності, зокрема у віці, одязі, волосі (а.к.п.12 том 2). Також фото № 1 (Зубаїра), за яким ОСОБА_24 впізнав особу, яку зустрів на ставку в с.Федосіївка, теж суттєво відрізняється від інших фото, як зазначив ОСОБА_24 перед впізнанням, що він може впізнати особу , бо він був із темним кольором волосся темним кольором шкіри, з великими губами, не українець чи слов`янин. Проте, фото № 1 відрізняється від фото № 2 за віком, а із фото № 3 та 4 має різкі відміності у зовнішності, кольору шкіри та рисах обличчя та віці (а.к.п.10-11 том 2).
Аналогічні відмінності мають фотознімки ( згідно довідки: Зубаїра, Чагаровського, Барбулата, ОСОБА_19 ), які були пред`явлені ОСОБА_30 із іншими знімками, які мають різкі відміності у віці, зовнішності (зокрема волоссі) (а.к.п.241,249, 253, 257 том 1);
Фотознімки , які пред`явлені ОСОБА_22 для впізнання, теж мають відмінності у зовнішності та знімки чорнобілого кольору , неналежної якості, із яких взагалі важко когось впізнати (а.к.п.157-179 том 1)
Не зазначені докладно ознаки, за якими ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_22 впізнали осіб, чи сукупність ознак.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні, не відкриті стороні захисту в порядку приписів ст. 290 КПК України та не надані суду на дослідження фактичні дані, а також належні і допустимі докази того, - де, коли і за яких обставин виготовлені, здобуті або вилучені фотознімки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також докази того, що на фотознімках, які були надані свідкам для впізнання, зображені саме ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а не інші особи.
За таких обставин, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з участю ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , було проведено з порушенням вимог ст.228 КПК України, тому, відповідно до ст.86 КПК України, дані, які містяться у вказаних протоколах пред`явлення особи для впізнання від 25 лютого 2017р., 24 березня 2017 року, 09 червня 2017 року не можуть бути визнані допустимими, оскільки отримані в порядку, не встановленому КПК України, тому не можуть бути використані при прийнятті процесуального рішення, і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Також не можуть бути визнанні допустимими доказами:
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2017 року за участю свідка ОСОБА_23 (Т.2,а.с.1-2):
Протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2017 року за участю свідка ОСОБА_25 (Т.2,а.с.4-6):
Протокол проведення слідчого експерименту від 06.06.2017 року за участю свідка ОСОБА_24 (Т.2,а.с.7-9):
Протокол проведення слідчого експерименту від 04.08.2017 року за участю свідка ОСОБА_26 (Т.2,а.с.53- 54):
Протокол проведення слідчого експерименту від 04.05.2017 року за участю свідка ОСОБА_27 (Т.2,а.с.55-56) , за наступними підставами.
Згідно ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Так, вказані протокола не свідчать про проведення «експерименту», а по суті є «поясненням свідків на місці події», а вказана слідча дія в КПК відсутня. Із вищезазначених протоколів вбачається, що прокурор не відтворював будь-яких дій, обстановки, обставин певної
події та не проводив необхідних дослідів чи випробувань, а лише обмежився наданням свідками показів на місцевості, що не є сутністю такої слідчої дії, як слідчий експеримент, до того ж жодний з протоколів слідчого експерименту, всупереч ч. 6 ст. 240 КПК України, не містить повної фіксації показів свідків на місцевості.
Жоден протокол слідчого експерименту не розкриває повноти, суті та порядку проведення процесуальної дії, прокурором надано відеодиски, але згідно ч. 6 ст. 240 КПК України, у протоколі проведення слідчого експерименту повинні докладно викладатися умови і результати слідчого експерименту.
Відповідно до приписів ст. 103 КПК України, процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.
Згідно п. 1 ч.3 ст. 104 КПК України, протокол складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 71 КПК України, спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду.
У всіх зазначених Протоколах проведення слідчого експерименту, у вступній частині, відсутня вказівка на прізвище, ім`я, по батькові, дату народження та місце проживання спеціаліста, який здійснював відеофіксацію слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .
Окрім того, згідно частин 1-3 ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути: 1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів; 2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії; 3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; 4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.
Таким чином, законодавством поставлено питання перевірки результатів любої процесуальної дії в залежність від належного упакування речей і документів, а також інших дій, які стосуються виготовлення та складання протоколу слідчої дії та додатку до неї.
Всі вищезазначені Протоколи проведення слідчого експерименту не містять вказівки на долучення до кожного з протоколів, у якості додатку, відеозапису процесуальної дії, а упаковані п`ять цифрових відеоносіїв з результатами проведення слідчих експериментів не засвідчені підписами спеціаліста, свідків та понятих, які брали участь у виготовленні доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку.
Згідно частин 1 та 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при
ухваленні судового рішення.
За таких обставин, суд визнає зазначенні протоколи проведення слідчих експериментів недопустими доказами.
Також є недопустими доказами:
У вказаних протоколах НСРД, які було відкрито і надано стороні захисту для ознайомлення в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, зазначено, що негласні слідчі (розшукові) дії відбувались на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Одеської області № 1032т від 09 лютого 2017 року про надання дозволу на проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_3 , ухвали слідчого судді Апеляційного суду Одеської області №2671т від 06 квітня 2017 року про надання дозволу на проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_4 , ухвали слідчого судді Апеляційного суду Одеської області №2672т від 06 квітня 2017 року про надання дозволу на проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_3 .
Вказані в протоколах НСРД ухвала слідчого судді Апеляційного суду Одеської області № 1032т від 09 лютого 2017 року, ухвала слідчого судді Апеляційного суду Одеської області №2671т від 06 квітня 2017 року та ухвала слідчого судді Апеляційного суду Одеської області №2672т від 06 квітня 2017 року не були відкриті та надані стороні захисту для ознайомлення в порядку, передбаченому ст.290 КПК України на стадії завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, що виключає можливість визнання вищезазначених шести протоколів НСРД у якості допустимого доказу.
Відкриття та надання трьох зазначених ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Одеської області стороні захисту для ознайомлення під час судового провадження 27 листопада 2017 року та 19 квітня 2018 року, тобто задовго після завершення досудового розслідування, та долучення даних ухвал до матеріалів кримінальної справи - не надає статусу допустимих доказів ухвалі слідчого судді Апеляційного суду Одеської від 09 лютого 2017 року № 1032т, ухвалі слідчого судді Апеляційного суду Одеської області №2671т від 06 квітня 2017 року, ухвалі слідчого судді Апеляційного суду Одеської області №2672т від 06 квітня 2017 року та шести вищезазначеним протоколам за результатами здійснення негласної слідчої (розшукової) дії, датованим 02 березня 2017 року, 25 квітня 2017 року, 27 квітня 2017 року та 26 травня 2017 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Таким чином, законодавством встановлено процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду
Для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.
Документи, які стали правовою підставою проведення НСРД (зокрема, не розсекречені на момент звернення до суду з обвинувальним актом), не можуть вважатися додатковими матеріалами до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, отриманими до або під час судового розгляду, оскільки є їх частиною.
Що стосується процесуальних документів, які мають гриф секретності, то за змістом статей 85, 92, 290 КПК прокурор - процесуальний керівник зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно з результатами НСРД і забезпечити відкриття цих документів на етапі закінчення досудового розслідування.
Крім того, системне тлумачення ст. 290 КПК свідчить, що у ч. 11 статті йдеться про ситуації, коли матеріали було отримано стороною після завершення виконання вимог цієї кримінально-процесуальної норми та закінчення досудового розслідування.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові 16 січня 2019 року (провадження 13-37кс18) в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 442 КПК України, за наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.
Окрім того, відповідно до ч.4 ст.263 КПК України зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, як різновид негласної слідчої (розшукової) дії, покладається на уповноважені підрозділи органів Національної поліції та органів безпеки. Будь-якому розширеному тлумаченню вказана правова норма не підлягає. В протилежному випадку виконання зазначеного виду НСРД було б покладено законодавцем на відповідні підрозділи
інших правоохоронних органів, оперативні підрозділи яких, наприклад, зазначені в ст.41 КПК України.
Таким чином, оперативні та інші підрозділи Державної прикордонної служби України не мають законних повноважень на здійснення такого виду негласної слідчої (розшукової) дії, як зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.
Всупереч вимог кримінального процесуального закону, начальник 1-ВКР СУ ФР ТУ ДФС в Одеській області майор податкової поліції ОСОБА_33 , дорученням № 88т/170т від 10.02.2018 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку ст.39 КПК України, після отримання ухвали слідчого судді Апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року № 1032т, надав співробітникам міжрайонного оперативно- розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Подільськ) оперативно- розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_4 доручення на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, тобто, як керівник органу досудового розслідування, надав доручення на проведення НСРД неуповноваженому підрозділу правоохоронного органу.
Аналогічно, прокурор Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , дорученнями оперативному підрозділу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.04.2017 року № 57т та № 59т, після отримання ухвал слідчого судді Апеляційного суду Одеської області від 06.04.2017 року №2671т та №2672т, надав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 доручення організувати виконання зазначених ухвал слідчого судді, тобто також надав доручення на проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж неуповноваженому підрозділу правоохоронного органу.
Всі шість протоколів НСРД, також всупереч вимог КПК України, складено та підписано старшим офіцером (старшим оперуповноваженим) міжрайонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Подільськ) оперативно-розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_34 .
Таким чином, всі протоколи НСРД, які надані прокурором на підтвердження обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, - здобуті в непроцесуальний спосіб, всупереч приписів чинного КПК, а відтак являються відповідно до ст..86 КПК України є недопустимими доказами, на які суд не має змоги послатися у судовому рішенні.
Поряд із тим, суд звертає увагу на те, що навіть як-би і не були визнані судом недопустими доказами результати НСРД, то вони все одно не є достатнім доказом, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які допустимі докази, що ОСОБА_12 , ОСОБА_19 або ОСОБА_13 в певні, інкриміновані періоди та дати, користувалися саме тими номерами мобільних операторів, на які було надано дозвіл на НСРД.
В матеріалах провадження відсутній висновок фоноскопічної експертизи, яким голос на аудіо-файлах було б ідентифіковано, як голос ОСОБА_12 , ОСОБА_19 або ОСОБА_4 .
Поряд із тим, суд звертає увагу, що стороною обвинувачення не надані та судом безпосередньо не досліджувалися речові докази - мобільні телефони та сім-карти, на «прослуховування» яких надавався дозвіл слідчим суддею. Взагалі, жоден мобільний телефон та жодна сім-карта, які належать ОСОБА_12 , ОСОБА_19 або ОСОБА_13 , у ході досудового розслідування не оглянуті та не долучені до матеріалів провадження (постанова про визнання речовими доказами, т.3, а.с.182). Жодним доказом не встановлено, що у ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_4 вилучено саме ті сім-карти з номерами мобільного оператора, стосовно яких був наданий дозвіл на НСРД, оскільки після вилучення сім-карти не були оглянуті та не були активовані у ході огляду.
Також, суд зазначає , що звіт кримінально-правового аналізу прикордонної служби , з якого вбачається, що проведено оперативний кримінальний аналіз відомостей , стосовно абонентських номерів ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 (а.к.п.150-165 том 2) являється не допустимим доказом, оскільки КПК України не передбачає такої процесуальної форми фіксації, як «звіт» - лише протокол «доказ» створено в непроцесуальний спосіб.
Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки :
Так, свідок ОСОБА_25 , який був допитаний в режимі відозв`язку, в судовому засіданні пояснив, що проживає в с.Чорне, а 25 лютого він був на рибалці на ставку в с.Федосіївка, знає ОСОБА_3 до цього бачив двічі, він після обіду в той день приїжджав на ставок питав за ОСОБА_35 . Від ОСОБА_36 знає, що на ставок приїхало 2 автомобіля, але хто там був він не бачив, йому не було видно. Бачив як по краю ставка, який був замерший, ішли люди із сумками, але відстань велика він їх не розгледів. По телефону йому зателефонував ОСОБА_37 та просив, щоб на край дамби підійшов ОСОБА_32 , допомогти.
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що був на ставку із Кондратишиним та ОСОБА_38 . Біля вагончика, в якому зберігаються сітки , лодка, на краю ставка були автомобілі чорного та червоного кольору. Його попросив ОСОБА_25 піти на край ставка допомогти нести сумки. Він пішов, де були люди, серед них був ОСОБА_39 , люди були із сумками, він допоміг нести сумку. Як виглядали люди він не пам`ятає, був один чоловік неслов`янської національності. Вони пішли по льоду до вагончика, поклали сумки на землю, він повернувся до ОСОБА_40 Звідки ішли ці люди він не знає. Також пояснив, що ОСОБА_12 бачив один раз, а ОСОБА_19 , ОСОБА_4 не знає.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що взимку 25 числа він рибачив, підійшов ОСОБА_41 і попросив піти із хлопцями, він пішов. До цього він не знав, де знаходиться кордон, вони перейшли кордон, по дорозі він бачив знаки, огорожу, в ліску був чорний автомобіль, був там чоловік, який розмовляв не нашою мовою, вони взяли сумки та пішли тією ж дорогою назад вже четверо. Коли ішли по ставку , їм допомагав нести сумки ОСОБА_42 . Біля вагончика їх зустрів ОСОБА_41 , де було два автомобіля чорного та червоного кольору. Вони поклали сумки, він не бачив, щоб хтось комусь передавав гроші.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що як троє осіб 25 лютого перетнули лінію державного кордону України в районі інформаційного покажчика 5/109 на околиці с. Федосіївка Красноокнянського району і зустрілись на території ПМР з особами які під`їхали до кордону на чорному джипі. Після нетривалої розмови троє осіб, взявши з автомобіля сумки та чемодани рушили у зворотному напрямку, при цьому з ними вирушив ще один чоловік. Доповівши про це він продовжив спостереження і побачив, як ці четверо осіб перетнули державний кордон на вхід в Україну з території ПМР. Через деякий час він втратив їх з поля зору.
Махмуд ОСОБА_44 , надав свідчення в якості свідка на підставі ухвали слідчого судді Красноокнянського районного суду від 27.02.2017 року в порядку ч.1 ст.225 КПК України. Так, в судовому засіданні від 28 лютого 2017 року він пояснив, що його ОСОБА_45 привіз в незнайомий регіон Молдавії, забрав в нього 5 тисяч євро, паспорт і втік. Він 5-6 годин був сам, засмучений та плакав у незнайомій місцевості. Потім декілька чоловіків підішли до нього і запитали, що сталося, він сказав, що йому треба в Посольство Пакистану, його запитали про гроші, він відповів, що в нього є 400 доларів. Ці люди забрали в нього 200 доларів , а через два дні, 25 числа повезли на чорному джипі , в якому було двоє чоловіків, а двоє прийшло на зустріч, які його повели далі, потім вони їхали на автомобілі та були затримані прикордонниками.
Разом із тим, свідчення ОСОБА_10 про те, що саме особи, які були затримані разом із ним, прикордонниками, перевели його через лінію кордону, суд ставить під сумнів та не приймає до уваги, оскільки огляд на місці події слідчим взагалі не проводився, жодним документом, який міг би бути доказом, не зафіксовано, де саме ОСОБА_10 та з ким перетнув кордон. На досудовому слідстві не було проведено слідчого експерименту із участю ОСОБА_10 , який би міг підтвердити чи спростувати, де саме він перетнув лінію кордону, та хто із осіб його в той момент супроводжував: ОСОБА_13 з ОСОБА_19 чи особи із Придністров`я.
Із пояснень ОСОБА_10 слідує, що він не знає де саме перетнув лінію кордону України, впевнено та декілька раз пояснював, що в нього було лише 200 доларів, євро в нього не було. Також свідок впевнено вказував на те, що за допомогу в перетині кордону , він на території Молдови дав 200 доларів, а 200 доларів в нього залишилося, що спростовує доводи щодо висунутого обвинувачення в частині корисного мотиву дій обвинувачених.
Також пояснення свідка ОСОБА_23 суд ставить під сумнів, оскільки в судовому засіданні на підставі свідчень його матері ОСОБА_46 встановлено, що під час народження ОСОБА_23 отримав післяродову травму, не вміє читати та писати, до школи не ходив, здатен як казати правду, так і вигадувати. Також, він був звільнений від адміністративної та кримінальної відповідальності, хоча за версією досудового слідства та його пояснень він разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_19 перетнув лінію державного кордону, тобто є підстави вважати, що його пояснення можуть бути дещо викривленими. При цьому, суд зважує і на той факт, що жодними документом, виготовленим у процесуальний спосіб не зафіксовано де саме переходили лінію кордону та які на той момент були позначення державного кордону України. Крім того, ОСОБА_22 вказував на перетин кордону в супроводі 2-х осіб , а не трьох, як вказував ОСОБА_23 .
Що стосується показів свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , то вони не можуть бути прийняті судом як достатній доказ на підтвердження вини ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбачено ч.3 ст.332 КК України. Стороною обвинувачення долучено матеріали справ про адміністративні правопорушення в яких зазначено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_47 перетинали державний кордон України. Однак , в зазначених матеріалах свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , відсутні. Натомість в вищеназваних документах зазначено, що очевидцями вказаного правопорушення були наступні співробітники ДПС України: ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , які особисто бачили, як ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 о 18 годині 5 хвилин перетнули державний кордон України біля покажчика 5/107, а не 5/109 біля 14 год.
Разом із тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази службового чергування 25 лютого 2017 року з 13 години в районі с.Федорівка свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а тому у суду є підстави для сумніву в наданих свідченнях ОСОБА_26 , що він безпосередньо бачив , як особи перетинали лінію кордону.
Так, ОСОБА_3 висунуто обвинувачення за ч.3 ст.332 КК України, а саме в організації незаконного переправленні особи через державний кордон України та керівництві такими діями, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 висунуто обвинувачення в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, проте суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, ґрунтуються на припущеннях, зібраними без урахування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд може змінити обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають
відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанов Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинувачених.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій ( ч.2 ст. 93 КПК України).
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 60 Рішенні у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, відповідно до якої Європейський суд з прав людини в черговий раз звертає увагу на те, що «при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту», вимоги норм ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм злочину за ч.3 ст.332 КК України.
Враховуючи наведене, оскільки виявлення громадянина Пакистану на території України у супроводі ОСОБА_4 , ОСОБА_19 не може вважатися доказом умислу обвинувачених , а саме на незаконне переправлення особи через державний кордон України, а вказівку Барбулата завезти Громаданина Пакистану, який уже перебував на території України, в с.Красні Окни не може вважатися доказом умислу на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та керівництві такими діями, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тому суд тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини обвинувачених на їхню користь та приймає до уваги пояснення ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_4 , про те, що вони усвідомлювали про необхідність повідомлення правоохоронних органів про незаконний перетин кордону та свідомо намагалися приховати громадянина Пакистану, а тому приходить до висновку те, що вони своїми діями вчинили заздалегідь необіцяне приховування тяжкого злочину.
Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що дії обвинувачених слід кваліфікувати за ч. 1 ст.396 КК України, як заздалегідь необіцяне приховування тяжкого злочину.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими
особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання , займається приватним підприємництвом, хворіє та йому встановлено 3 групу інвалідності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться (а.к.п.16-28, 215-216 том 3, а.к.п.181 том 5).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до СТ.67 КК України, судом не встановлено.
Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, достатнім буде покарання призначене у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу слід залишити попередній - заставу. Після набрання вироком законної сили, визначено повернути заставу в сумі 134720 грн., внесену 24 липня 2017 року по квитанції № 76465212 повернути заставодавцю ОСОБА_52 (а.к.п.134 том 5).
При обранні покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання , одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться (а.к.п.31-42, 225-229 том3, а.к.п.127-131 том 5).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, достатнім буде покарання призначене у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу слід залишити попередній - заставу. Після набрання вироком законної сили, визначено повернути заставу в сумі 134720 грн., внесену 29 серпня 2017 року по квитанції № 25703822 повернути заставодавцю ОСОБА_53 (а.к.п.169 том 5).
При обранні покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, проживає із співмешканкою та двома малолітніми дітьми, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться (а.к.п.43-51 том 3, а.к.п. 124-125 том 5).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до СТ.67 КК України, судом не встановлено.
Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, достатнім буде покарання призначене у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Враховуючи, що відносно ОСОБА_4 обрано покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, то необхідно змінити стосовно нього запобіжний захід домашній арешт на запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, з покладенням обовязків: прибувати на виклик до суду, до набрання вироку суду законної сили.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
За вимогами ч. 4 чт.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 - заставу, залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Заставу в сумі 134720 грн., внесену 24 липня 2017 року по квитанції № 76465212 повернути заставодавцю ОСОБА_52 .
Запобіжний захід ОСОБА_5 - заставу, залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Заставу в сумі 134720 грн., внесену 29 серпня 2017 року по квитанції № 25703822 повернути заставодавцю ОСОБА_53 .
Запобіжний захід ОСОБА_4 домашній арешт змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, з покладенням обовязків: прибувати на виклик до суду, до набрання вироку суду законної сили.
Речові докази, які передані на зберігання до камери речових доказів Подільського ВП ГУ НП в Одеській області, а саме:
- чохол чорного кольору в середині якого знаходиться бінокль чорного кольору, що має написи BUSHNELL 60х60 168FT.AT1000YDS COATED Optics зі шнурком червоного кольору; листок формату А4 з рукописним текстом; блокнот з рукописними записами, предмет чорного кольору візуально схожий на радіостанцію з автомобільним зарядним пристроєм на якому міститься надпис Standard HX 190 Series 2 шт.; 2 радіостанції чорного кольору марки «Kenwood»; зарядний пристрій чорного кольору марки «Kenwood» KSC-31; зошит формату А4 з рукописним текстом на 25 арк.; 6 арк. з рукописним текстом; 1 арк. паперу з рукописним текстом від ОСОБА_3 , які були виявленні в ході обшуку квартири, за місцем періодичного проживання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_3 (а.к.п.182-190, 197-198 том 3).
- бінокль чорного кольору, що має написи БПЦ10х50 TENTO made in USSR зі шнурком червоного кольору, мобільний телефон марки Самсунг сірого кольору GT-C3323I з сім картою МТС № НОМЕР_17 , мобільний телефон марки Самсунг SCH-R100, FCC ID F3LSCHR 100, НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , чорного кольору без сім картки мобільного звязку, записник NOTE BOOK з написом HIGH GRADE OFFICE з обкладинкою зеленого кольору на 78 аркушах, записник чорного кольору з написом ZEN GARDEN на 26 аркушах , які вилучені в ході обшуку, за місцем фактичного проживання ОСОБА_54 - повернути ОСОБА_54 а.к.п.182-190, 193-194 том 3);
Накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 02 червня 2017 року, арешт на: бінокль чорного кольору, що має написи БПЦ10х50 TENTO made in USSR зі шнурком червоного кольору, мобільний телефон марки Самсунг сірого кольору GT-C3323I з сім картою МТС № НОМЕР_17 , мобільний телефон марки Самсунг SCH-R100, FCC ID F3LSCHR 100, НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , чорного кольору без сім картки мобільного звязку, записник NOTE BOOK з написом HIGH GRADE OFFICE з обкладинкою
зеленого кольору на 78 аркушах, записник чорного кольору з написом ZEN GARDEN на 26 аркушах скасувати (а.к.п.193-194 том 3).
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 02 червня 2017 року арешт на чохол чорного кольору в середині якого знаходиться бінокль чорного кольору, що має написи BUSHNELL 60х60 168FT.AT1000YDS COATED Optics зі шнурком червоного кольору; листок формату А4 з рукописним текстом; пластикову картку з надписом «REPUBLICA MOLDOVA CHEVROLET AVEO»; пластикову картку з надписом «REPUBLICA MOLDOVA Stetenko Kobstantin, 27.07.1974»; блокнот з рукописними записами; банківська картка «Ощадбанк» №- НОМЕР_35 на імя ОСОБА_55 ; дві копії довіреності на імя ОСОБА_56 на 2 арк. та один оригінал довіреності на імя ОСОБА_57 на 1 арк.; два номерних знаки державного зразка з надписом « НОМЕР_36 » та номерний знак на червоному фоні з надписом « НОМЕР_37 »; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_38 на імя ОСОБА_58 ; предмет чорного кольору візуально схожий на радіостанцію з автомобільним зарядним пристроєм на якому міститься надпис Standard HX 190 Series 2 шт.; 2 радіостанції чорного кольору марки «Kenwood»; зарядний пристрій чорного кольору марки «Kenwood» KSC-31; зошит формату А4 з рукописним текстом на 25 арк.; 6 арк. з рукописним текстом; 1 арк. паперу з рукописним текстом від ОСОБА_3 ; 6 арк. формату А4 з надписом «Витяг з держземагенства»; паспорт громадянина України на імя року народження ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_5 серія НОМЕР_39 , виданий Красноокнянським РС ГУДМС від 31.10.2013; ідентифікаційний код на імя ОСОБА_60 № НОМЕР_40 (а.к.п.197-198 том 3).
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 02 червня 2017 року арешт на золотий хрест 585 проби, загальною вагою 8,51 грам, двохствольну гладко ствольну рушницю марки ІЖ-21, на якій міститься номер НОМЕР_41 та ксерокопію державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА №-093566, які були вилучені 31 травня 2017 року при проведенні обшуків автомобіля «Тойота Прадо 120», р/н НОМЕР_42 та домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 (а.к.п.199-200 том 3),
Накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 18 липня 2017 року, арешт на 22/100 частини комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що розташований Одеська область Красноокнянський район смт.Красні Окни, вул.Дзержинського, 32, реєстраційний номер мана НОМЕР_43 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 308 від 01.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноокнянського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_61 скасувати (а.к.п.201 том 3).
Накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 02 червня 2017 року, арешт на платіжну картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_44 , чорного кольору, дійсну до 07/2017; клаптик паперу з написом НОМЕР_45 ; копію витягу з реєстру платників єдиного податку на 1 арк.; оригінал сертифікату на автомобіль LEXUS PC
38575169 на латвійській мові на 1 арк.; платіжну картку банку «Приватбанк» №- НОМЕР_46 , золотого кольору, дійсну до 12/2018; сім-карту оператора «Trаvel SIM» № т. НОМЕР_47 ; оригінал водійського посвідчення на імя ОСОБА_3 ; оригінал закордонного паспорту на імя ОСОБА_3 ; Micro SD карта «Date» 2010-09-06 синього кольору скасувати (а.к.п.151-152 том 5)
Скасувати накладений, ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 02 червня 2017 року, арешт на 2 паперові коробки коричневого кольору з надписом «COURVOISIER V*S», обємом 2 літри кожна; 1 паперова коробка синього кольору, обємом 3л, на якій міститься надпис «ABSOLUT DLUE LIGHT 40%»; полімерна каністра білого кольору обємом 30л, в якій міститься 11л прозорої рідини з характерним запахом спирту; 2 шт. паперових коробок синього кольору обємом 2л кожна, з надписом «Finladia 37,5%»; 3 саморобних пристрої типу «електровудка» з 3 перетворювачами; предмет чорного кольору з заточеним лезом, приблизною довжиною 45см в чорному чохлі, що були вилучені у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (а.к.п.154-155 том 5).
Майно, яке передано в ході досудового розслідування власникам , залишити їм за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1