Справа № 755/6083/17
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , інспектора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком з випробуванням відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
До суду надійшло клопотання старшого інспектора про скасування звільнення від відбування покарання відносно засудженого, оскільки він покладені на нього у порядку ст. 76 КК України обов`язки не виконує, а саме двічі не з`явився на реєстрацію.
В судовому засіданні прокурор поклався на розсуд суду.
Інспектор ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, вказав, що він з`являвся на реєстрацію у встановлені дні, проте двічі не зміг з`явитися, оскільки неофіційно влаштувався на роботу, окрім цього вказав, що в подальшому він зобов`язується не порушувати порядок відбуття іспитового строку і постійно з`являтися на реєстрацію до інспектора.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши наявні матеріали приходить до наступного.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частиною 1 статті 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають … після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) … органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Аналогічні правові положення містяться у п.п. 1.2 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560.
Так, 29.03.2018 року ОСОБА_5 під підпис був ознайомлений з графіком встановлених днів явки на реєстрацію, згідно листка реєстрації він приходив на реєстрацію 16.04.2018 року, 21.05.2018 року, 18.06.2018 року, 16.07.2018 року, 20.08.2018 року, 16.10.2018 року, 19.11.2018 року, 21.01.2019 року, не з`явився 17.09.2018 року та 17.12.2018 року.
Як вбачається з матеріалів особової справи, а саме з пояснень ОСОБА_5 від 24.09.2018 року, він прибув до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 24.09.2018 року та повідомив інспектора, що був позбавлений можливості з`явитися на реєстрацію 17.09.2018 року, оскільки перебував на роботі.
Згідно пояснень ОСОБА_5 від 19.12.2018 року, він прибув до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 19.12.2018 року та повідомив інспектора, що був позбавлений можливості з`явитися на реєстрацію 17.12.2018 року, оскільки перебував на роботі.
Щодо посилань у клопотанні на те, що засуджений не виконав покладений на нього обов`язок передбачений п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки не з`явився на реєстрацію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 статті 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Аналогічні правові вимоги містяться і у ч. 2 ст. 166 КВК України.
При цьому, ч. 3 ст. 166 КВК України імперативно визначає, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Однак, таких обставин у судовому засіданні встановлено не було, оскільки неявка засудженого на реєстрацію не свідчить про те, що вона сталася з не поважних причин, крім того відповідно довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 нового злочину за період іспитового строку не вчинив.
За таких обставин, суд вважає що матеріали контрольної справи містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-7, 22, 26, 369-372, 372, 392КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання старшого інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком з випробуванням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Матеріали особової справи №248/2018 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Суддя: ОСОБА_1