печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4990/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

процесуального керівника прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000007 від 04 січня 2019 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
02 лютого 2019 року слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, погодженим з процесуальним керівником у кримінальному проваджені прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідувань, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на місто Київ, прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007 від 04 січня 2019 року ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебуває кримінальне провадження № 0000007, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у якому проводиться досудове розслідування щодо обставин, за яких у період часу з 15 грудня 2018 року до 31 січня 2019 року заступник голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та одночасно голова постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва ОСОБА_3 , постійно обіймаючи посаду заступника керівника органу державної влади, який здійснює функції представника влади, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, як вказано у клопотанні, умисно, з корисливих мотивів, попрохав надати та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення ним в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 дій з використанням наданої йому влади.

Так, згідно із змістом клопотання, повідомленої підозри та інших матеріалів, копії яких надано на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, 15 грудня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , який здійснює діяльність ресторанів та надання послуг харчування, вирішив звернутися до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з метою укладення договору оренди об`єкту нерухомого майна, переданого до сфери управління указаної районної державної адміністрації, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 200 метрів квадратних за адресою: АДРЕСА_1 . З цією метою він прибув до приміщення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, буд. 15, де від свого знайомого виконувача обов`язків директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» ОСОБА_8 дізнався, що питання передачі у оренду майна належить до компетенції заступника голови ОСОБА_3 . На той час, окрім здійснення функцій голови постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва, ОСОБА_3 , відповідно до п. п. 5, 6, 7, 10 розділу 3 розпорядження голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 21 серпня 2018 року № 509 «Про Тимчасовий розподіл обов`язків між керівниками Печерської районної в місті Києві державної адміністрації» здійснював контроль за ефективністю використання та збереження майна, переданого до оперативного управління райдержадміністрації; координував та контролював діяльність відділу з питань майна комунальної власності, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва». Під час бесіди 15 грудня 2018 року у службовому кабінеті, а також у ході зустрічі того ж дня, ініційованої указаним державним службовцем у приміщенні кафе «Барсук» за адресою: м. Київ, вул. Є. Гуцала, буд. 3, ОСОБА_3 повідомив, що він є посадовою особою, відповідальною за надання у оренду об`єктів нерухомого майна, балансоутримувачем якого є Печерська районна державна адміністрація. При цьому, ОСОБА_3 запропонував вплинути на вирішення питання про надання у оренду об`єкту нерухомого майна, використовуючи владу, надану йому як заступнику голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та одночасно голові постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва. Так, ОСОБА_3 запропонував надати переваги ОСОБА_7 при прийнятті документів, своєчасно повідомляти інформацію, необхідну для створення позаконкурентних умов; надати дозвіл на огляд приміщення та його оцінку, тощо. За сприяння та укладення договору за наслідками конкурсу на право оренди у інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_3 попрохав надати йому неправомірну вигоду у сумі 20 000 грн.

Також, у клопотанні вказано, що ОСОБА_3 з власної ініціативи, запропонував, у разі надання неправомірної вигоди, зменшити вартість орендної плати шляхом надання у користування майна громадській організації, замість фізичної особи-підприємця. Так, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 , що формально, у разі укладення договору оренди із неприбутковою організацією, суму орендної плати можливо встановити у сумі 1 грн. При цьому, запропонував подальшу фактичну орендну плату у зменшеному на вигідних умовах розмірі (в сумі 20 000 грн) ОСОБА_7 щомісяця повинен передавати йому. Окрім того, для укладення указаного удаваного правочину ОСОБА_3 запропонував власні послуги зі створення неприбуткової громадської організації та її державної реєстрації.

Згідно з обґрунтуванням клопотання, ОСОБА_3 повідомив про можливість, після надання неправомірної вигоди за його сприяння, використовувати зазначене приміщення до проведення процедури конкурсу та укладення оренди. Під час телефонного спілкування ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 про готовність організувати проведення процедури конкурсу на право оренди комунального майна на поза конкурентних умовах. З метою приховання слідів злочину та перешкоджання його викриттю, 26 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до виконувача обов`язків директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» ОСОБА_8 , координація службової діяльності якого належала до його владних повноважень, із проханням одержати у ОСОБА_7 , як у свого знайомого, неправомірну вигоду у сумі 20 000 грн за сприяння в укладенні договору оренди комунального майна, яку ОСОБА_8 має передати йому.

15 січня 2019 року за заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000007 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У клопотанні вказано, що під час подальших зустрічей, які відбулись 21 січня 2019 року та 30 січня 2019 року ОСОБА_3 схиляв ОСОБА_8 до одержання від ОСОБА_7 у найбільш стислі строки раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 20 000 грн. При цьому, ОСОБА_3 повідомив, що ним на даний час вчинено із використанням службового становища значну кількість дій, спрямованих на сприяння передачі об`єкту нерухомого майна у користування, зокрема, забезпечено одержання відповіді райдержадміністрації про дозвіл на огляд приміщення. Відсутність неправомірної вигоди унеможливить подальше укладення договору оренди. О 17:10 год. 31 січня 2019 року ОСОБА_3 у приміщенні автомобілю «Nissan Almera Classic» (д. н. з НОМЕР_1 ), на території паркувального майданчику за адресою: м. Київ, вул. Професора Підвисоцького, буд. 2, одержав від ОСОБА_8 раніше обумовлену суму 20 000 гривень за використання в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 влади при проведенні конкурсу на право оренди майна та передачі у користування об`єкту нерухомого майна, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 200 кв м за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вважав наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Прокурор вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, згідно примітки до ст. 45 КК України, який віднесено до корупційних, що унеможливлює звільнення від покарання та його відбування, тому, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може змінити своє місце проживання, виїхати за межі території України, тобто, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_3 , займаючи посаду заступника Голови Печерської районного в місті Києві державної адміністрації, може знищити або спотворити речові докази, якими він володіє та місцезнаходження яких на даний час органом досудового розслідування не встановлено, у тому числі рішення та розпорядження, листування, що стосуються передачі в оренду приміщень, одержання ним неправомірної вигоди, що відповідає п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Використовуючи власний авторитет, корупційні зв`язки та владу, він може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на покази свідків та заявника, зокрема: працівників відділу з питань майна комунальної власності та інших структурних підрозділів Печерської районного в місті Києві державної адміністрації, яким відомо про його протиправні дії; виконувача обов`язків директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» ОСОБА_8 , який є ключовим свідком злочину. Про ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить можливість приховати ОСОБА_3 майна, яке підлягає конфіскації, доходів, одержаних унаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, як вказано у клопотанні, в ході досудового розслідування не здобуто відомостей та підтверджуючих документів того, що підозрюваний ОСОБА_3 не може утримуватись в умовах Київського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби м. Києві та Київської області, та не встановлено обставин, які б виправдовували його і вказували на зменшення вищевказаних ризиків та надавали підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Тобто, обставини встановлені під час досудового розслідування, на думку прокурора, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Копія клопотання й матеріали, на його обґрунтування, у відповідності до частини другої ст. 184 КПК України надані підозрюваному 01 лютого 2019 року.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, слід врахувати обставини кримінального правопорушення, його майновий та сімейний стан, визначити заставу не менше ніж 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, наголошуючи, що підозра необґрунтована: він є головою комісії по оренді, рішення якої затверджується на сесії Київської міської ради, на процес чого він ніяк вплинути не може, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки потребує приймання ліків, які відсутні в умовах Київського слідчого ізолятора, у нього є родина, перед якою має обов`язки, повинен працювати, щоб забезпечувати сім`ю.

Захисник ОСОБА_4 також заперечував щодо задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, затримання відбувалося з порушеннями, з приводу чого 01 лютого було подано відповідну скаргу до суду, протоколи допиту свідків не є належними доказами, ризики, на які вказує сторона обвинувачення, ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені доказами, надав суду численну медичну документацію щодо стану здоров`я підзахисного, його дружини, а також письмові звернення щодо високих моральних якостей ОСОБА_3 , запевненнями щодо його належної процесуальної поведінки, від ОСОБА_9 Голови депутатської фракції «Об`єднання «Самопоміч», ОСОБА_10 керівника ОСН «Комітет мікрорайону «Печерська фортеця», ОСОБА_11 керівника ОСН «Липки», ОСОБА_12 керівник ОСН «БК «Панаса Мирного, 11», ОСОБА_13 голови комісії Громадської ради при Печерській РДА з питань культури та благоустрою, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 Президента громадської організації Київської міської спілки інвалідів постраждалих від мін, ОСОБА_21 Голови громадської організації «Країна гідних людей», ОСОБА_22 Голови громадської організації «Рада матерів і дружин учасників АТО», ОСОБА_23 Заступника голови громадської організації «За комфортне життя», ОСОБА_24 Голови правління громадської організації «Творча рада», ОСОБА_25 Заступника голови Правління громадської організації «Родини «Небесної сотні», ОСОБА_26 Голови правління «Благодійний фонд «Майдан гідності».

Допитана в якості свідка ОСОБА_27 надала у судовому засіданні покази, що з шкільних років знайома з своїм чоловіком, який є дуже порядним та чесною людиною, завжди допомагав людям. Його стан здоров`я є тяжким: з інвалідністю з ЧАЕС. Мають двох дітей: донька-студентка, син з дружиною, онук одного року, батьки похилого віку, котрі проживають у Житомирській області. Заявник ОСОБА_28 постійно турбував чоловіка дзвінками, було очевидно, що хотів його підставити.

ОСОБА_21 , будучи допитаним в якості свідка, вказав, що він був членом громадської організації, яка залучалася до роботи у районній адміністрації, тому мав постійну можливість спостерігати за діяльністю ОСОБА_3 , який не є державним службовцем, відповідно до посади. Відтак може стверджувати, що ОСОБА_3 є дуже порядною та чесною людиною.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, докази сторони захисту, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, допитавши в якості свідків щодо надання характеристики ОСОБА_3 його дружину ОСОБА_27 та Голову громадської організації «Країна гідних людей» ОСОБА_21 , слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

31 січня 2019 року, о 17:10 год., ОСОБА_3 затриманий у порядку ст. 208 КПК України. Наступного дня, 01 лютого 2019 року, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яку сторона обвинувачення обґрунтовує: заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину до УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України від 04 січня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08 січня 2019 року; заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, від 15 січня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15 січня 2019 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 01 лютого 2019 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 31 січня 2019 року; протоколом обшуку автомобіля «Nissan Almera Classic» (д. н. з. НОМЕР_1 ); протоколами допитів свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які брали участь у проведенні 31 січня 2019 року обшуку автомобіля «Nissan Almera Classic» (д. н. з. НОМЕР_1 ), як поняті; матеріали виконання доручення слідчого оперативними працівниками ДЗЕ НП України від 08 січня 2019 року № 58/39/125/02-19 та протокол огляду офіційного веб-сайту Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 січня 2019 року.

Частиною другою ст. 29 Конституції України проголошено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За положеннями частини третьої ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У відповідності до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з статтею 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до частини першої ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до частини п`ятої ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Вирішуючи таке питання, слідчий суддя виходить з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

В той же час, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує прокурор, виходячи за наступного.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, які, згідно з частиною п`ятою ст. 9 КПК України, є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Крім того, як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може змінити своє місце проживання, виїхати за межі території України, тобто, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.

Проте вказане стороною обвинувачення в обґрунтування ризику переховування підозрюваного, слідчий суддя оцінює критично, оскільки відомостей, які б підтверджували вказане, слідчому судді надано не було.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує, на ризик ймовірного впливу на заявника, потерпілого та свідків, проте вказане можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Разом з тим, ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до їх застосування.

Долучені до клопотання докази, містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, проте в своїй сукупності це не може переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до вимог частини четвертої ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_3 , встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Левковичі Овруцького району Житомирської області, громадянин України, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із впливом аварії на ЧАЕС, та пенсіонер на цій підставі, з вищою освітою, одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, існують міцні соціальні зв`язки, обіймає посаду заступника голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, до кримінальної відповідальності не притягався.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, а саме: з 22:00 год. по 06:00 год., у межах строку досудового розслідування.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левковичі Овруцького району Житомирської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу проживання з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000007, а саме до 31 березня 2019 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_3 з-під варти у залі суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або до процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні за вимогою, а також до слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні № 0000007.

Роз`яснити підозрюваному, що, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1