справа № 489/1728/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/186/19
УХВАЛА
Іменем України

25 січня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_7

встановив:
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_3 під вартою на 60 днів, оскільки строк дії запобіжного заходу, встановленого попередньою ухвалою суду, спливає 27.01.2019, проти чого обвинувачений та захисник не заперечували.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, на теперішній час на розгляді в Ленінському районному суді міста Миколаєва знаходяться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, що доводить наявність ризику вчинення ним і інших кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_3 не працює та не має стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, характеризується негативно, що дає підстави стверджувати про можливість переховування його від суду.

За таких обставин, є доведеним наявність вказаних ризиків, і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 25 березня 2019року (включно).
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя ОСОБА_1