КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 532/827/18
Провадження № 1-кс/534/4/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи,
в с т а н о в и в:

04.05.2018 ОСОБА_5 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із скаргою, в якій прохав поновити йому строк на оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, та скасувати постанову слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.08.2012.
Зазначене рішення слідчого, вважає незаконним, необґрунтованим, протиправним та таким, що не прийнято за наслідками поверхово проведеного розслідування стосовно лікарів Кобеляцької лікарні за фактами смертей пацієнтів у 2011 році.
Згідно із ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області від 15.06.2018 (а.с.21), за поданням голови Кобеляцького районного суду Полтавської області скарга ОСОБА_4 була передана на розгляд до Комсомольського міського суду Полтавської області та фактично надійшла 25.06.2018.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 свої вимоги підтримав повністю та наполягав на скасуванні оскаржуваної постанови слідчого. Зазначив, що оскаржувана постанова була винесена слідчим 24.08.2012, копія якої протягом шести років, йому, як заявнику не надавалась. Лише у 2018 році ОСОБА_4 отримав копію згаданої постанови поштою, тому прохає поновити йому пропущений з поважних причин строк.
В судовому засіданні прокурор Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , посилаючись на пропуск заявником встановленого строку на оскарження, прохав повернути ОСОБА_4 пред`явлену ним скаргу у відповідності до вимог ст.304 КПК України.
Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду скарги, представник Кобеляцького відділення поліції ГУНП в Полтавській області, в судове засідання не прибув.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя зазначає про наступне.
Як убачається з матеріалів, на підставі яких було відмовлено у порушенні кримінальної справи, 30.09.2011 ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Кобеляцького району із заявою про злочин, в якій прохав провести перевірку та порушити кримінальну справу за фактами смертей громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які проходили лікування в умовах Кобеляцької ЦРЛ.
05.10.2011 зазначена заява ОСОБА_4 була направлена для перевірки до Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області та того ж дня зареєстрована в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються за №2326 від 05.10.2011.
Згідно із постановою від 14.10.2011, за заявою ОСОБА_4 у порушенні кримінальної справи стосовно медичного персоналу Кобеляцької ЦРЛ за ознаками злочину, передбаченого ст.140 КК України було відмовлено у зв`язку із відсутністю в їх діях складу злочину, яка була скасована постановою прокурора від 18.10.2011.
Аналогічна постанова про відмову в порушенні кримінальної справи була винесена оперуповноваженим Кобеляцького РВ ОСОБА_8 від 23.10.2011 та також була скасована прокурором 10.11.2011.
В подальшому, за постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9 від 23.11.2011, у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_4 було відмовлено за відсутністю складу злочину, передбаченого ст.140 КК України. Вказана постанова також була скасовано згідно із постановою прокурора Кобеляцького району Полтавської області від 11.04.2012.
Також, за викладеними у заяві ОСОБА_4 фактами щодо смертей ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було відмовлено у порушенні кримінальної справи за постановами від 26.04.2012 та 03.08.2012, які відповідно були скасовані постановами прокурора від 24.07.2012 та 17.08.2012.
Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 від 24.08.2012, за наслідками перевірки письмової заяви ОСОБА_4 , в якій він вказує про факти смертей ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час лікування в Кобеляцькій ЦРЛ, у порушенні кримінальної справи стосовно медичного персоналу Кобеляцької ЦРЛ за ознаками ст.140 КК України відмовлено, за відсутністю в їх діях складу злочину.
Наразі зазначена постанова є предметом судового оскарження.
Вивчивши зміст пред`явленої ОСОБА_12 скарги та перевіривши надані матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи, слідчий суддя зазначає, що порядок оскарження постанов про відмову у порушенні кримінальної справи був передбачений Кримінально-процесуальним кодексом України від 28.12.1960.
Даний законодавчий акт втратив чинність 19.11.2012 із набранням чинності Кримінальним процесуальним кодексом України від 13.04.2012 № 4651-VI.
Главою 26 КПК України 2012 року передбачає можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Визначений ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування є вичерпним і не підлягає розширенню та не передбачає права на оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.
Як убачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_4 на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи надійшла до Кобеляцького районного суду Полтавської області 04.05.2018 за реєстраційний номером 2982/18 (а.с1).
З огляду на п.10 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.
Разом із тим, згідно із п.7 Перехідних положень, оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії здійснюються згідно з положеннями Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" та положеннями цього Кодексу.
Таким чином, якщо до суду першої інстанції 19.11.2012 чи раніше (згідно з реєстраційним штампом) надійшла скарга на постанову про порушення кримінальної справи, відмову в її порушенні чи закриття кримінальної справи, суд, з огляду на положення п. 7 розділу XI "Перехідні положення" КПК, має розглянути відповідну скаргу, керуючись положеннями КПК 1960 року. У такому ж порядку розглядаються скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи чи на постанову про закриття кримінальної справи, які надійшли до суду 20.11.2012 або пізніше, якщо вони подані з дотриманням строку оскарження, передбаченого КПК 1960 року.
Вирішуючи питання щодо дотримання скаржником строків оскарження, слідчий суддя вказує, що у відповідності до ст.236-1 КПК України 1960 року, скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи подається особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до районного (міського) суду за місцерозташування органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про відмову в скасуванні постанови.
Отже, кримінальний процес пов`язує початок перебігу строку на оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, саме із фактом отримання ініціатором звернення її копії.
Слідчий суддя зазначає, що надані відмовні матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_4 , не містять відомостей як про отримання її копії заявником, так і відомостей про її направлення останньому.
В судовому засіданні прокурор наголошуючи на порушенні заявником строку оскарження, доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_4 копії постанови не надав та не зміг повідомити суду переконливих даних щодо обставин направлення заявнику копії постанови.
Згідно із наданими ОСОБА_4 поясненнями в ході розгляду скарги, копію оскаржуваної постанови ним було отримано лише через шість років після її прийняття, тобто у 2018 році. Виходячи із змісту скарги ОСОБА_4 стверджував про отримання постанови 25.04.2018, але долучена ним до скарги копія поштового конверту містить лише штамп надходження до поштового відділення.
За відсутності даних щодо фактичної дати отримання вказаного поштового відправлення та опису вкладення, беручи до уваги, до вразі направлення рекомендованого відправлення відомості про його отримання, надаються саме відправнику, слідчий суддя зазначає, що сторонами судового розгляду не було доведено дати отримання оскаржуваної постанови, яка згідно із ст.236-1 КПК 1960 року, є початком відліку процесуального строку.
Між тим, у відповідності до вимог ст.99 КПК 1960 року, при відсутності підстав до порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи, про що повідомляють заінтересованих осіб і підприємства, установи, організації.
За таких обставин, беручи до уваги, що про відмову у порушенні кримінальної справи заявник дізнався лише у 2018 році, що сторонами судового розгляду не заперечувалось, враховуючи, що саме на орган дізнання покладено обов`язок повідомлення заінтересованих осіб про прийняте рішення, чого у даній справі ним здійснено не було, слідчий суддя доходить висновку що скарга ОСОБА_4 є поданою у встановлені ст.236-1 КПК 1960 року строку, тому не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку, з огляду на що скарга підлягає розгляду відповідно до положень КПК 1960 року.
Так, у відповідності до ст.236-2 КПК 1960 року, розглянувши скаргу, суддя залежно від того, чи були при відмові у порушенні справи виконані вимоги статті 99 цього Кодексу, приймає одне з таких рішень:
1)скасовує постанову про відмову в порушенні справи і повертає матеріали для проведення додаткової перевірки;
2)залишає скаргу без задоволення.
Згідно із ч.1 ст.22 КПК 1960 року, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Відповідно до ст.64 КПК 1960 року, при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, завданої злочин, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.
Згідно із ст.94 КПК 1960 року, приводом до порушення кримінальної справи, зокрема, є заява або повідомлення від громадян. Справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.
Таким чином, вирішуючи питання про порушення або про відмову у порушенні кримінальної справи, мають бути вжиті всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, які діють підстави дійти висновку про наявність або відсутність ознак злочину.
Так, згідно із оскаржуваною постановою, в основу прийнятого рішення було покладено висновок службового розслідування випадків лікування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , фактично ж оперуповноважений сектору ДСБЕЗ Кобеляцького РВ ОСОБА_8 обмежився викладенням змісту довідок службового розслідування та пропозицій за результатами службової перевірки у тексті постанови.
Зазначаючи про виявлені в ході службової перевірки недоліки лікування хворих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , необґрунтованість висновку патологоанатома та його суперечність описовій частині протоколу патологоанатомічного дослідження, та не проводячи належної перевірки вказаних обставин, оперуповноважений ОСОБА_8 , в супереч ст.22 КПК 1960 року, дійшов висновку про відсутність підстав для порушення кримінальної справи.
Тим більше, висновок щодо наявності або відсутності в діях медичного персоналу Кобеляцької ЦРЛ складу злочину, передбаченого 140 КК України, покладений оперуповноваженим ДСБЕЗ у залежність від патологоанатомічної конференції щодо випадків лікування хворих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , висновків якої, на момент прийняття ним рішення про відмову у порушенні кримінальної справи, до матеріалів приєднано не було.
Таким чином, відмовляючи у порушенні кримінальної справи, органом дізнання не було перевірено всіх важливих обставин справи, з огляду на що слідчий суддя доходить висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22,64,99,236-1,236-2 КПК 1960 року, п.п.7,10 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, слідчий суддя -

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_4 на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи задовольнити повністю.
Постанову оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 від 24.08.2012 про відмову у порушенні кримінальної справи скасувати та повернути матеріали для проведення додаткової перевірки.
На ухвалу прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1