УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/2860/19

Провадження №: 1-кс/755/1361/19

"25" лютого 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2019 за № 0000024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
Досудовим розслідування встановлено, що у провадженні приватного виконавця ОСОБА_4 перебуває виконавче провадження ВП № 56485107 від 29.05.2018 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК».

19.12.2018 року при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_5 стало відомо, що приватним виконавцем ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження № 56485107 винесено постанову про опис та арешт квартири ОСОБА_5 та 17.10.2018 року приватним підприємством «Консалтингова група «АГРО-ЕКСПЕРТ» проведено оцінку майна (квартири) боржника за адресою: АДРЕСА_1 без її відома та без фактичного обстеження даної квартири.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні свідоцтва на право проведення оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «АГРО-ЕКСПЕРТ», також у матеріалах виконавчого провадження відсутній договір про проведення оцінки майна (квартири) саме цією оціночною компанією.

У висновку експерта про вартість майна зазначено, що вартість майна, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_2 склала 581 200 грн. (П`ятсот вісімдесят одна тисяча двісті гривень).

При оцінці майна власника квартири ОСОБА_5 не було повідомлено про дату та час проведення огляду квартири для визначення її вартості (оцінки).

Відповідно до Національних стандартів № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), з боку суб`єкта оціночної діяльності не було здійснено ознайомлення з об`єктами оцінки, що є порушенням порядку оцінки, визначеним Національним стандартом.

Згідно постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 29 травня 2018 року (виконавче провадження № 56485107) призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Консалтингова група «АГРО-ЕКСПЕРТ», якого зобов`язано надати письмовий звіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків та за надання завідомо неправдивого звіту. Однак, всі оскаржувані звіти та від 17 жовтня 2018 року складені та підписані оцінювачем ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 не погоджується із даною оцінкою та вважає її заниженою, тобто такою, яка не відповідає ринковій вартості на дане майно.

Таким чином, приватний виконавець ОСОБА_4 зловживаючи своїми повноваженнями намагається як найшвидше продати квартиру за адресою АДРЕСА_3 .

Крім того, приватний виконавець ОСОБА_4 на заяву про зупинення виконавчого провадження відмовив у зупиненні виконавчого провадження, що суперечить нормам статті 38 Закону України «Про виконавче провадження».
Громадянка ОСОБА_5 не отримувала ні від приватного виконавця ОСОБА_4 , а ні від ДП «СЕТАМ» жодних повідомлень про проведення публічних торгів з продажу майна боржника, про дату та час їх проведення.

14.02.2019 ОСОБА_5 стало відомо, що її двокімнатна квартира продана через ДП «СЕТАМ» на других електронних торгах 04.02.2019 року за ціною 500 000 грн.

В протоколі проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 04.02.2019 року № 386405 зазначено, що до 18.02.2019 року переможець торгів повинен сплатити 475 000 грн. та має право оформити право власності на спірну квартиру ОСОБА_5 , а потім може перепродати дану квартиру.

Враховуючи, що приватним виконавцем ОСОБА_4 систематично порушуються норми Закону України «Про виконавче провадження», неправомірні дії якого порушують права, свободи та законні інтереси боржника ( ОСОБА_5 ) та призвели до порушення Конституційних прав боржника на вільне володіння своїм майном (квартирою за адресою АДРЕСА_3 ), яка 04.02.2019 року продана на електронних торгах, це при тому, що у ОСОБА_5 немає іншого майна та дана квартира не перебувала в іпотеці та заставі Банку та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на задоволення вимог кредиторів у іноземній валюті», оскільки кредит видавався ОСОБА_7 у іноземній валюті.
Постановою від 19.02.19 квартиру за адресою АДРЕСА_3 визначено речовим доказом, у світлі чого автор звернення просить накласти на неї арешт з метою передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Позиція сторін

Прокурор групи прокурорів прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ураховуючи норми ст.ст. 22, 26, 172 КПК України, слідчий суддя, з огляду на фактичні обставини на доводи наведені автором звернення у цьому з даного питання, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі власника майна.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, згідно постанови від 31.10.2018.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню в частині накладенні арешту та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Підстав для заборони володільцю користуватися указаним майном слідчий суддя не убачає в світлі норм ч. 12 ст. 170 КПК України, яка регламентує, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається, а тому це клопотання слід задовольнити частково з цих передумов.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_5 , із забороною права відчуження та розпорядження.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст.175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:00 год. 01.03.2019.

Слідчий суддя: ОСОБА_1