Справа № 140/2716/17
Провадження №11-кп/801/291/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці Кримінальне провадження №0000401 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань від 09 серпня 2017 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокілець Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні та вихованні перебуває син 10 років, працюючого на посаді комерційного директора ТОВ «СКОВІН», громадянина України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі терміном 2 (два) роки.
На підставі ст.. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
В порядку ст..76 ч.1 п.1.2 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 , 07 серпня 2017 року близько 02:00 год., рухався за кермом власного автомобіля марки «OPEL» н.з. НОМЕР_1 в с. Мухівці Немирівського району по автодорозі сполученням Могилів-Подільський Немирів. В цей час з узбіччя на вищевказану автодорогу перед автомобілем марки «OPEL» раптово виїхав автомобіль марки «Таврія», яким керував ОСОБА_9 , та створив аварійну ситуацію на дорозі, що виразилось у раптовому гальмуванні автомобіля марки «OPEL» н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_9 , продовжив рух у своєму напрямку, а саме по вул. Колгоспній в с. Мухівці Немирівського району. Після чого ОСОБА_8 , власним автомобілем наздогнав автомобіль марки «Таврія», яким керував ОСОБА_9 , та зупинив його. Після чого маючи намір на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи особливу зухвалість, підійшов до автомобіля марки «Таврія» та через незачинене вікно наніс ОСОБА_9 , один удар в обличчя, а саме в область щелепи з правого боку. Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_8 , відчинив двері автомобіля та схопивши ОСОБА_9 , за верхній одяг витягнув останнього із автомобіля та наніс йому ще один удар долонею в область обличчя, а саме щелепи з правого боку та ще один удар ногою в область лівого стегна. Після чого ОСОБА_9 , втік з місця події. Своїми хуліганськими діями ОСОБА_8 , спричинив ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді синця в область лівого стегна, які згідно висновку експерта № 178 від 10.08.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_8 , підійшов до передніх правих дверців автомобіля «Таврія» де на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_10 , та відчинивши їх схопив останнього за верхній одяг та витягнув його на вулицю. Після чого ОСОБА_8 наніс три удари кулаком в обличчя ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синця навколо правого ока, садна в проекції лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку експерта № 179 від 10.08.2017 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року в частині призначення покарання. Просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.2 ст. 296 КК України визнати винним та призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України та в порядку ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України конфіскувати в дохід держави, автомобіль марки «OPEL» д.н.з. НОМЕР_1 , належний обвинуваченому ОСОБА_8 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, оскільки суд необґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування спеціальної конфіскації не зазначивши у вироку обставин, які б спростували твердження прокурора про необхідність спеціальної конфіскації.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 та потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просили її задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, оскільки суд необґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування спеціальної конфіскації не зазначивши у вироку обставин, які б спростували твердження прокурора про необхідність спеціальної конфіскації.
Та обставина, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація може бути застосована за умови вчинення умисного злочину, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в тому числі злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, сама по собі не є підставою для такої конфіскації, оскільки для цього потрібні також умови, передбачені ст. 96-2 цього Кодексу.
А, як прямо передбачено п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, а не п. 1 ч. 1 ст. 96-1 цього Кодексу, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Більш того, ч. 5 вказаної вище статті встановлено, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Майнова шкода, внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілим не була завдана.
Посилання прокурора на ту обставину, що ОСОБА_8 вчинено умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, не може бути безумовною підставою для застосування спеціальної конфіскації.
За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для висновку про те, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню - в частині незастосування до обвинуваченого спеціальної конфіскації.
Також відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
Як зазначено у вироку, при призначенні покарання суд врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, його соціальне становище, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, злочин скоїв після відбування покарання, відсутність даних про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, який характеризується за місцем проживання позитивно, одружений, на утриманні в нього знаходиться неповнолітній син, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, потерпілі ніяких претензій до нього не мають та просять його не карати, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, визнання своєї вини за спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.
Тому призначене судом покарання у вигляді обмеження волі, із застуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.
Судом під час розгляду провадження зазначені вимоги закону дотримані, а ухвалений вирок є законним в частині доведення вини особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0000401 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань від 09 серпня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
Згідно з оригіналом: