справа №274/4601/18 провадження №1-кс/0274/476/19

У Х В А Л А

28.03.2019 року м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області та зобов"язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області та зобов"язання вчинити певні дії. Згідно поданої скарги адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просить суд зобов"язати слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області задовольнити його клопотання від 15.01.2019 року про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000911.

Скарга мотивує тим, що 15.01.2019 року він в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого з відповідним клопотанням, яке отримано 22.01.2019 року. До цього часу слідчий не прийняв ніякого рішення за його клопотанням чим порушив вимоги ст. 220 КПК України. Зазначає, що згідно ухвали суду від 16.11.2018 року по справі № 274/4601/18 відносно ОСОБА_4 проводяться негласні слідчі дії без повідомлення їй про підозру.

Вважає, що в даному випадку ОСОБА_4 має права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України, її права порушені, тому просить задовольнити клопотання.

У судове засідання учасники судового розгляду не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує.
Уповноважена особа Бердичівського ВП ГУНП в судове засідання не з"явилась, причини неявки суду не повідомлено, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що дана скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000911 від 07.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має процесуальний статус свідка по кримінальному провадженню № 0000911 (ухвала слідчого судді від 16.11.2018 року справа № 274/4601/18). Чинний КПК України не наділяє осіб зі статусом свідка правом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
При цьому, зі змісту ухвали слідчого судді від 16.11.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку слідує, що орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 може бути причетна до злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Відносно ОСОБА_4 вчинялись певні процесуальні дії, а саме проводився обшук в її помешканні, тобто її права та інтереси були обмежені під час досудового розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»).

Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінгайзен проти Австрії»).

Гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з практикою Європейського суду з прав людини користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину (зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні) (рішення у справі «Сервес проти Франції»).
Європейським судом з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.

Отже, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, відносно якої фактично розпочато досудове слідство, з моменту офіційного доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння.

Згідно з частиною 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 зазначеного Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК Українидля вручення повідомлень.

Набуття особою, відносно якої розпочато досудове розслідування, прав підозрюваного КПК України, зокрема статтями 276-279 КПК України, не врегульоване.
Згідно з частиною 6 статті 9 КПК Україниу випадках, коли положення зазначеного Кодексуне регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 вказаного Кодексу.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є верховенство права.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 7 КПК Українизміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що підозрюваному притаманні такі ж ознаки і риси, що і й обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.

Відтак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, ОСОБА_4 є особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а, отже, має права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України, в тому числі право мати захисника та право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Згідно з частиною 2 статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, зокрема, право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Статтею 221 КПК України визначено, що слідчий, прокурор зобов"язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Реалізація права сторони захисту на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення здійснюється шляхом подання відповідного клопотання слідчому, прокурору. Слідчий, прокурор самостійно визначають ті матеріали, ознайомлення з якими може зашкодити досудовому розслідуванню. Це можуть бути, зокрема випадки, коли таке ознайомлення може призвести до спроб осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, ухилитися від органів досудового розслідування, прокуратури; знищити докази, впливати на свідків тощо. У випадку, коли прокурор, слідчий відмовляють стороні захисту у ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, така відмова має бути вмотивована, зокрема має бути зазначено, яким чином таке ознайомлення може зашкодити досудовому розслідуванню тощо. У випадку безпідставної відмови слідчого, прокурора у задоволенні клопотання сторони захисту, потерпілого, його представника (законного представника) про вчинення процесуальної дії, а саме ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення, зазначені особи мають право оскаржити відповідне рішення слідчого, прокурора слідчому судді відповідно до вимог ст. ст. 220, ч. 1 ст. 303 КПК України. Обов"язковому наданню підлягають ті матеріали, які мають бути в будь-якому випадку пре"дявлені стороні захисту, потерпілому тощо під час дізнання чи досудового слідства: повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), матеріали, що обґрунтовують клопотання про відсторонення від посади (ст. 155 КПК України ) та обрання запобіжного заходу (ст. 184 КПК України) тощо. Під загальнодоступними документами в контексті ст. 221 КПК України слід розуміти, зокрема, документи, які встановлюють права і обов"язки, посвідчують певні факти: різноманітні посадові інструкції, положення, посвідчення, документи про право власності тощо. 3 метою недопущення розголошення відомостей досудового розслідування у разі задоволення відповідного клопотання від сторони захисту, потерпілого може бути взято зобов"язання не розголошувати відомості, які стали відомі їм у зв"язку з виконанням слідчим, прокурором вимог ст. 221 КПК України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які, зокрема, полягають у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що хоча ОСОБА_4 і має статус свідка, при цьому вона є особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини слідчим необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про надання для ознайомлення кримінального провадження № 0000911.

За таких обставин, слідчого, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000911, необхідно зобов`язати надати в порядку статті 221 КПК України адвокату ОСОБА_3 для ознайомлення матеріали досудового розслідування, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1, 7-9, 221, 303, 306-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області та зобов"язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Зобов"язати слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000911, надати адвокату ОСОБА_3 , який надає правову допомогу ОСОБА_4 , для ознайомлення матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000911, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1