Справа № 645/5160/18
Провадження № 1-кп/645/295/19

В И Р О К
ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000653 від 20 червня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Варшави Польської республіки, вірмена, з середньою освітою, громадянина України, не одруженого, дітей не має, не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 19.06.2018 року, приблизно о 23.30, керуючи технічно справним автомобілем "Фольксваген Гольф, реєстраційний номер НОМЕР_1 з Литовською реєстрацією, рухаючись по вул. Рибалко м. Харкова зі сторони вул. Бібліка в напрямку бульвару Богдан Хмельницького, в районі будинку № 51 по вул. Рибалко, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України згідно з якими: "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» діючи необережно, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля в нeвcтaнoвлeнoму для переходу місці та якого він об`єктивно міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних травм тіла, які супроводжувалися переломами кісток скелета та розривами внутрішніх органів, з зовнішніми та внутрішні крововиливами, що призвело до шоку та його смерті на місці дорожнього-транспортної пригоди.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/1324-С/18 від 03.08.2018 вказані тілесні ушкодження утворилися в короткий проміжок часу, перед смертю, внаслідок дорожньо-транспортної події, при наїзді легкового автомобілю на пішохода.
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 863/18 від 17.08.2018 в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Фольксваген Гольф» ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної події.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі, та пояснив, що 19.06.2018 року приблизно о 23.30 годині він керував автомобілем Фольскваген Гольф, підвозив трьох пасажирів, їхав зі сторони вул. Біблика в м. Харкові в сторону парка Юр`єва, проїжджав по вул. Рибалка в районі будинку 51, рухався зі швидкістю приблизно 50 км/годину. В цей час потерпілий ОСОБА_7 , якого від побачив, переходив проїжджу частину дороги за 15-20 метрів після пішохідного переходу з права на ліво. Він намагався загальмувати та уникнути ДТП, але не зміг. Після ДТП, перевірив пульс потерпілого, який не відчувався, викликав швидку допомогу та поліцію, а потерпілого накрив своєю сорочкою. Швидка допомога, коли приїхала на місце ДТП, констатувала смерть потерпілого. Зазначив, що він сплатив ритуальні послуги на поховання потерпілого. У скоєному щиро каявся, просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засідання пояснила, що потерпілий ОСОБА_7 був її двоюрідним братом, інших більш близьких родичів, крім її матері, що є тіткою потерпілому, не має. 19.06.2018 року їй вночі подзвонили та повідомили про ДТП. Співробітники поліції повідомили, що ОСОБА_7 збив автомобіль та він помер. Вона вночі поїхала на місце ДТП на вул. Рибалка, але там вже нікого не було. В подальшому з нею на зв`язок вийшов ОСОБА_5 та запропонував сплатити вартість ритуальних послуг на поховання ОСОБА_7 .. Їй шкода завдана не була, позов про відшкодування шкоди вона не заявляла, претензій до ОСОБА_5 вона не має, просила його суворо не карати.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні не оспорював вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних які характеризують особу обвинуваченого та дослідженням досудової доповіді.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що своїми діями, які виразились у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 12.3 Правил дорожнього руху України, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, які, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з подіями, які настали, тобто ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України і така кваліфікація його дій є вірною.
Згідно досудової доповіді орган пробації прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені як низькі.

Відповідно до постанови № 7 від 24.10.2003 року Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого необережного злочину, особу винного, який раніше не судимий, під час ДТП ознак сп`яніння в нього виявлено не було, не одружений, не має дітей, на час вчинення кримінального правопорушення працював не офіційно в таксі, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, мешкає із матір`ю, яка до 12.07.2018 року, згідно довідки МСЕК, була інвалідом 3 групи, на даний час відомості відсутні.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, зазначених у ст. 67 КК України, в ході розгляду справи судом не встановлено.
Згідно Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи тяжкі наслідки смерть потерпілого, тому суд вважає неможливим застосувати положення ст.75, 76 КК України. При цьому суд не може врахувати позицію потерпілої - не призначати обвинуваченому міру покарання не пов`язану із позбавленням вол, враховуючи тяжкі наслідки.
Ці данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, позиція потерпілої дають підстави для призначення обвинуваченому покарання, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті не в максимальному розмірі і саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що обвинуваченим були порушенні Правила дорожнього руху, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк два роки.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого просив скасувати арешт, накладений на автомобіль та повернути його ОСОБА_5 ..
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України - суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою Київського районного суд м. Харкова від 22.06.2018 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2018р., а саме на: автомобіль «Volkswagen Golf» д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого в Литві 28.05.2000 році, належить литовській фірмі UAB «LUDOLAS», розташованій за адресою: LENTVARIS, TRAKAI, GELEZINKELIO, 32-18 (Литва, м. Тракай, вул. Гелезінкеліо, 32-18), шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку та визначено місце зберігання даного транспортного засобу «Volkswagen Golf» д/н НОМЕР_1 на спеціальному майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Volkswagen Golf» належить литовській фірмі UAB «LUDOLAS». Будь-яких даних про наявність даного автомобіля обвинуваченому матеріали справи не містять, тому автомобіль має бути повернутий власнику за належністю.
Питання речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов заявлено не було.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта, за проведення експертизи № 863/18 від 17.08.2018 року в сумі 1716 грн..

Запобіжний захід обвинуваченому не обрався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Скасувати арешт накладений згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2018 року з автомобіля «Volkswagen Golf» д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Volkswagen Golf» належить литовській фірмі UAB «LUDOLAS».
Речовий доказ: транспортний засіб «Volkswagen Golf» д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілю «Volkswagen Golf» належить литовській фірмі UAB «LUDOLAS», та тимчасово зберігається на спеціальному майдані затриманих транспортних засобів за адресою:м. Харків ,вул. Пушкінська, 107, повернути власнику литовській фірмі UAB «LUDOLAS», розташованій за адресою: LENTVARIS, TRAKAI, GELEZINKELIO, 32-18 (Литва, м. Тракай, вул. Гелезінкеліо, 32-18).
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення автотехнічної експертизи № 863/18 від 17.08.2018 р. в сумі 1716 грн. 00 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1