Єдиний унікальний номер 341/288/19
Номер провадження 1-в/341/10/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1
з участю секретаря с/з: - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
заявника - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, -

в с т а н о в и в:

18.02.2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2014 року.
Клопотання обґрунтовував тим, що він хоче подати апеляцію на вказану ухвалу суду, якою приведено вирок Московського обласного суду Російської Федерації від 13.06.2001 року у відповідність із законодавством України, оскільки, коли виносилася ухвала він перебував на території Росії в місцях позбавлення волі і не мав можливості ознайомитися і оскаржити її. Копію ухвали йому не вручали. Вважає, що при приведенні вироку Московського обласного суду РФ у відповідність із законодавством України, не були взяті до уваги факти, які не були відомі суду на час її винесення та які могли суттєво вплинути на рішення під час винесення ухвали. Тому просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 02.07.2014 року та надати йому можливість апеляційного оскарження даної ухвали.
Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання і просив його задовольнити. Окрім того зазначив,що причинами які не були відомі суду при приведенні у відповідність даного вироку є ув`язнення і утримання його під вартою без запобіжного заходу у період часу з 07.04.2001 р. по 03.05.2001 р. Окрім того Московський обласний суд всупереч міжнародним конвенціям і державному законодавству Росії при значив йому покарання не передбачене на час винесення вироку, державним законодавством. Довічне позбавлення волі, як самостійний вид покарання було прийнято аж у 2004 р. Вважає, що МЮ України на момент подання запиту Галицькому районному суду щодо приведення у відповідність до законодавства України не перевірив законність та достовірність судового рішення. Про винесення Галицьким районним судом ухвали по якій він просить поновити строк для оскарження йому стало відомо у 2016 році. Просить задовольнити заяву.
Захисник підтримав клопотання засудженого, просив задовольнити. Окрім того зазначив і про це роз`яснив засудженому ОСОБА_4 що з питаннями про порушення щодо нього ст. 3 ( заборона катування) Європейської конвенції з прав людини, а саме порушення кримінально-процесуального законодавства під час вилучення речових доказів, проведення слідчого експерименту, проведення досудовим розслідуванням та судовими органами не об`єктивно, з обвинувальним ухилом, необґрунтовано відхилялися його клопотання, в тому числі про допит ряду свідків а також утриманні незаконно його під вартою засудженому слід звернутися до Міністерства юстиції України про порушення його прав органами Російської Федерації.
Прокурор у судовому засіданні просив відмовити ОСОБА_4 у відновленні строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 02.07.2014 р., посилаючись на необґрунтованість заявленого клопотання.
Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Встановлено, що ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2014 року приведено вирок Московського обласного суду РФ від 13.06.2001 року у відповідність із законодавством України (а.с. 4-5, 6). Відповідно до якої:
визнати і виконати на території України вирок Московського обласного суду Російської Федерації від 13 червня 2001 року, відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 105 ч.2 п.п. а,в,д,к, 131 ч.3 п. в, 132 ч.3 п. в, ст.30 ч.3, 167 ч.2 КК Російської Федерації та призначено покарання за ст. ст. 105 ч.2 а,в,д,к КК РФ - довічне позбавлення волі; 131 ч.3 п. в КК РФ 15 років позбавлення волі; 132 ч.3 п в КК РФ 14 років позбавлення волі; ч.30 ст. 167 ч.3 КК РФ 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 69 КК РФ в сукупності злочинів шляхом повного складання остаточно призначено покарання довічне позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за:

- ст. 93 п.п. г,ж,е КК України (редакції 1960 року) - довічне позбавлення волі;

- ст. 117 ч.4 КК України (редакції 1960 року) - п`ятнадцяти років позбавлення волі;

- ст 118 ч.2 КК України (редакції 1960 року) десять років позбавлення волі;

- ст. 17 145 ч.2 КК України (редакції 1960 року) три роки позбавлення волі,

На підставі ст. 42 КК України (редакції 1960 року) за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді довічного позбавлення волі.

Строк відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі ОСОБА_4 вироком Московського обласного суду Російської Федерації від 13 червня 2001 року при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 07 жовтня 2000 року.

Ухвалою Галицького районного суду від 19 вересня 2014 року виправлено описку в ухвалі Галицького районного суду від 02 липня 2014 р. про задоволення клопотання Міністерства юстиції України де в описовій та резолютивній частинах ухвали неправи льно записано:
сторінка перша, абзац перший - 30 ч.3, 167 ч.2 КК Російської Федерації замість правильного ст. 30 ч.3, 167 ч.2 КК Російської Федерації;

сторінка перша, абзац другий - 30 ст. 167 ч.3 КК РФ замість правильного ст. 30 ч.3, 167 ч.2 КК РФ;

сторінка друга, абзац десятий - ч. 30 ст. 167 ч.3 КК РФ замість правильного ст. 30 ч.3, 167 ч.2 КК РФ;

сторінка третя в резолютивній частині ухвали абзац другий - ч. 30 ст. 167 ч.3 КК РФ замість правильного ст. 30 ч.3, 167 ч.2 КК РФ.

Відповідно до ч.2 ст.349 КПК України (1960 року), апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення. Перелік осіб, які мають право подати апеляцію визначено ст.348 КПК України (в редакції 1960 року).
Суд звертає увагу на те, що з моменту проголошення ухвали суду пройшло більше чотирьох років.
При цьому, жодних переконливих даних, які б вказували на поважність пропуску строку подання апеляційного оскарження в даній справі суду представлено не було
Однак суд зазначає,що саме пояснення засудженого в судовому засіданні протирічать ухвалі Галицького районного суду від 02 липня 2014 р.
З врахуванням вказаних вище обставин, суд вважає, що жодних правових підстав для відновлення ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 02.07.2014 року не має, а тому у клопотанні слід відмовити
Слід роз`яснити засудженому ОСОБА_4 що про всі порушення досудовими та судовими органами Російської Федерації при розслідуванні та розгляді його справи в т.ч. і незаконне його утримання під вартою слід звернутися до Міністерства юстиції України.
На підставі наведеного, суд
п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_4 у відновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2014 року.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти діб з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Суддя:ОСОБА_1