В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000854 від 28.06.2017 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, невійськовозобов`язаного, який є інвалідом третьої групи інвалідності з дитинства, з вищою освітою, одруженого, дітей немає, який працює за трудовою угодою електриком на СТО, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України,

в с т а н о в и в :

27 червня 2017 року приблизно о 21 годині 35 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння керував технічно справним автомобілем "Toyota Prado 3.4" реєстраційний номер НОМЕР_1 по пр. Перемоги в м. Харкові, чим порушив вимоги п. 2.9 правил дорожнього руху України, згідно яких - "водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин". Під час руху по пр. Перемоги в напрямку до вул. Архітекторів у м. Харкові зі швидкістю приблизно 80 км/час, в районі будинку №76, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, проігнорував зменшення швидкості та зупинку транспортних засобів, що рухались по сусідніх смугах, а також не переконавшись у безпеці змінив напрямок руху вліво, чим грубо порушив вимоги п.п.10.1, 18.1, 18.4 правил дорожнього руху України, згідно яких:

п.10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.18.1 «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

п.18.4 - "якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупиняється транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека", та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка в цей час рухалася по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №854-А/17 від 09.08.2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток верхньої щелепи, закритого перелому лівої променевої кістки у нижній третині, відкритого перелому малогомілкової кістки у нижній третині правої гомілки, закритого перелому п`ятої п`ястної кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також важкої черепно-мозкової травми; забію головного мозку, внутрішньочерепових крововиливів, перелому основи черепу, відкритого перелому діафізу великогомілкової кістки у нижній третині правої гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу по пр. Перемоги в м. Харкові, на якому перебували пішоходи, проігнорував зменшення швидкості та зупинку транспортних засобів, що рухались по сусідніх смугах, змінив напрямок руху, не переконавшись в тому, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також не вжив заходів щодо зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що спричинило вищевказані наслідки. Дії водія ОСОБА_6 згідно з висновком автотехнічної експертизи №665/17 від 09.08.2017 року знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Крім того, після скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної події 27.06.2017 року приблизно о 21.35, ОСОБА_6 з місця пригоди зник, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.10 а), б), в), г), r), д), е) правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.2.10 «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; r) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу ( з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; є) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди, - та суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілу ОСОБА_4 у небезпечний для життя стан, нехтуючи моральними і правовими нормами, на місці дорожньо-транспортної пригоди не зупинився, не переконався чи потребує потерпіла медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз останню до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив її в небезпеці у безпорадному стані та з місця події зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, вказуючи на часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 у судовому засіданні пред`явили позовні вимоги, згідно яких просили в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнути з обвинуваченого 48400,82 грв.; моральної 150000 грв..

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви в добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, а тому, його дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України та за ч.1 ст. 135 КК України завідомо залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілу у небезпечний для життя стан.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно до вимог ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; данні про особу винного до кримінальної відповідальності притягується вперше, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, одружений, є інвалідом дитинства третьої групи, працює за трудовою угодою електриком СТО, позитивну характеристику за місцем проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, часткове відшкодування шкоди та наявність інвалідності.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 згідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість вчинених ним злочинів, його особу, та усі обставини справи, можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових злочинів - за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції статті особливої частини КК України, за ч.1 ст. 135 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті особливої частини Кримінального Кодексу України. Відповідно до вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі та з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, застосувавши ст. 75 КК України та звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Зарахувати в строк відбування ОСОБА_6 покарання строк попереднього ув`язнення з 29.06.2017 року до 22.08.2017 року.

На підставі п.3 ч.1 ст.118, ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в повному обсязі.

Доля речових доказів вирішується судом згідно вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 підлягає задоволенню. Статтею 124 ч.1 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Виходячи з викладеного, суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 з урахуванням виплачених та неоспорюваних сторонами сум 25400,82 грв., оскільки ця сума підтверджена документально. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілій, судом враховується ступінь її фізичних страждань та моральних переживань за своє здоров`я, те, що подія 27.06.2017 року змінила звичний темп її життя, вплинула на стосунки з близькими людьми, викликала переживання за стан здоров`я, тривалим перебуванням на лікуванні та реабілітації, а тому погоджується, що потерпілій спричинено моральна шкода. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням майнового стану обвинуваченого та конкретних обставин справи, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає стягненню моральна шкода в сумі 150000 грв..

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286 КК, ч.1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортним засобом на 2 (два) роки;

- за ч.1 ст. 135 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Зарахувати в строк відбування ОСОБА_6 покарання строк попереднього ув`язнення з 29.06.2017 року до 22.08.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи 1186,44 грв..

Речові докази: автомобіль «Toyota Prado 3.4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається згідно ухвали Київського райсуду м.Харкова від 29.06.2017 року на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків вул. Пушкінська 107, після набрання вироком законної сили - повернути законному власнику.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25400,82 грв. та моральної шкоди 150000 грв.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору вручається негайно копія вироку після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий