Ухвала
іменем України
05 березня 2019 року

м. Київ
справа № 147/590/14-к

провадження № 51-4090 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року та Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2019 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, Вінницький апеляцій суд ухвалою від 11 січня 2019 року залишив без змін ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2014 року.
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що факт відкриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК слідчим та показання свідка є новововиявленими обставинами.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, крім іншого, зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснення експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок.
Частиною 4 ст. 459 КПК обставини, що стосуються зловживання слідчого під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтвердженні постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.
Як вбачається із ухвали від 25 вересня 2018 року у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2014 року засуджений посилався на обставини, які не підтвердженні належними доказами та переоцінку доказів, що були відомі ще при розгляді кримінального провадження та на момент ухвалення судового рішення, що не може вважатися нововиявленими за змістом ст. 459 КПК.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення заяву засудженого, з чимпогоджується й колегія суддів касаційної інстанції та тим, що відкриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000 за заявою ОСОБА_4 про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК не є безумовним підтвердженням факту зловживання слідчим під час кримінального провадження, як і штучного створення ним підроблених доказів, оскільки підозра слідчому не оголошувалась та вирок по вказаному кримінальному провадженні не ухвалювався.
Апеляційний суд Київської області розглянув доводи апеляційної скарги засудженого, аналогічні доводам його касаційної скарги і, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, надав докладні відповіді на ці доводи в своїй ухвалі від 11 січня 2019 року.
Суд вважає, що мотиви апеляційного суду ґрунтуються на правильному розумінні відповідних положень КПК. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 405-407, 419, 459, 462 КПК .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у поданій скарзі не наведено доводів, які би свідчили, що в цьому провадженні були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.
Враховуючи викладене, та виходячи з того, що з касаційної скарги і наданих копій судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає, то у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року та Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3