Справа № 204/4387/18
Провадження № 1-кп/204/516/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

представник потерпілих: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000552 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Також, до суду надійшла заява народного депутата України ОСОБА_9 про бажання взяти ОСОБА_7 на особисту поруку в порядку ст.180,194 КПК України.

Крім того, до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання і просив задовольнити, змінивши запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зазначивши, що обвинувачений страждає на хронічну ревматичну хворобу серця, потребує консультації кардіохірурга та лікування. Тому, обвинувачений не може утримуватися у ДУВП №4. Також, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, оскільки ризики зазначені прокурором вважає недоведеними. Підтримав заяву народного депутат України ОСОБА_9 щодо взяття ОСОБА_7 під його особисту поруку.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який, підтримав заяву народного депутата України. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

В судовому засіданні народний депутат України ОСОБА_9 підтримав заяву, просив передати обвинуваченого ОСОБА_7 під його особисту поруку. Посилаючись на свою заяву, зазначив, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, має місце праці, дитину, постійне місце проживання, закінчив академію адвокатури, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Вважає, що підстав вважати, що вказана особа може переховуватися, чи ухилятися від суду відсутні.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого, а також відмовити у задоволенні заяви народного депутата України щодо взяття особи на поруки, підтримавши своє клопотання, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися, а саме на теперішній час залишаються ризики що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків в даному кримінальному провадженні, а також ризик щодо знищення, схову або спотворення ОСОБА_7 знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, місце знаходження якого не встановлено. Також, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 рішенням суду позбавлений батьківських прав відносно своєї дитини.

Потерпіла ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого, та відмовити у задоволенні заяви народного депутата України ОСОБА_9 про взяття ОСОБА_7 під його особисту поруку, підтримала клопотання прокурора, просила продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що вона реально побоюється за своє життя, оскільки ОСОБА_7 , залишаючись на свободі, може впливати на неї. Крім того, на її адресу надходять постійні погрози від захисника обвинуваченого та його матері.

Представник потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_6 - ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого, та відмовити у задоволенні заяви народного депутата України ОСОБА_9 про взяття ОСОБА_7 під його особисту поруку та підтримала клопотання прокурора, просила продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 залишаються і на теперішній час.

Суд, заслухавши прокурора, з`ясувавши думку обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілої, представника потерпілого, заслухавши народного депутата України ОСОБА_9 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню за наступних підстав.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2018 року ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 червня 2018 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 23 серпня 2018 року включно. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року, строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 20 жовтня 2018 року включно. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжений до 17 грудня 2018 року включно. До спливу цього строку судове провадження не може бути закінченим.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, а також клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, заяву народного депутата України про взяття на поруки, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, при цьому вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, та які на теперішній час залишаються дійсними.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваче-

ного, щодо можливості переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, а також щодо знищення знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, місце знаходження якого не встановлено, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Крім того, в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що вона побоюється за своє життя, оскільки ОСОБА_7 , залишаючись на свободі, може впливати на неї, а також підтвердила, що побоюється за своє життя через погрози, які постійно надходять на її адресу від захисника обвинуваченого та її матері.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Згідно ст. 3 Конституції України, людини, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в тому числі, за вчинення якого, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Доводи захисника ОСОБА_4 щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає безпідставними.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Обставини, зазначені захисником у клопотанні в обґрунтування зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, суд вважає необґрунтованими, а тому клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Відповідно дост. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобовязання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обовязків відповідно достатті 194 цього Кодексуі зобовязуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначив, що при обранні такого запобіжного заходу, як особиста порука, суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо).
Судом встановлено, що народний депутат України ОСОБА_9 є особою, яка заслуговує на особливу довіру, повагу до його громадянської та державної позиції, намірів та бажань взяти на поруки обвинуваченого, відповідальність за його належну процесуальну поведінку, а також суд впевнений, що він спроможній виконати всі покладені законом обов`язки особистого поручителя.
Однак, при вирішенні питання можливості передачі ОСОБА_7 під особисту поруку суд вважає, що особиста порука є не достатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Тому, заява народного депутата України ОСОБА_9 про бажання взяти ОСОБА_7 під особисту поруку не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відмовити.
В задоволенні заяви народного депутата України ОСОБА_9 про бажання взяти ОСОБА_7 під особисту поруку - відмовити.
Строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити до 11 лютого 2019 року включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1