Справа № 308/352/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 ., у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035від 12 січня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, погоджене прокурором, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035від 12 січня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, погоджене прокурором, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що як встановлено досудовим розслідуванням, 11.01.2019 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102, про те що невідома особа одягнута в чорну куртку з капюшоном на голові пронесла на територію дворогосподарства за адресою Ужгородський район село Сторожниця вулиця Українська 18 сумку в якій знаходились два предмети схожі на гранати.

В клопотанні вказано, що біля 18-00 год. 11.01.2019 року до дворогосподарства, що в с. Сторожниця, вул. Українська, 18, прийшов невідомий чоловік та сказав що господар будинку доручив йому занести сумку в літній будинок що розташований на задній частині дворогосподарства. На що охоронець впустив його на територію і через декілька хвилин випустив. Після чого вирішив провірити що вищевказана особа принесла і виявив що в даній сумці знаходяться два предмети схожі на гранату.

Слідчий вказує, що виїздом СОГ на місце події встановлено, що в даній сумці знаходяться два предмети схожі на корпус від ручної гранати Ф-1 з маркуванням на них « НОМЕР_1 . Та два предмети конструктивно схожі на корпус від запалу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ- 68 583 та УЗРГМ 68-326.

В ході проведення огляду місця події виявлено та вилучено два предмети схожі на корпус відручної гранати Ф-1 з маркуванням на них «ХОЛ»1418 12-75 Т та два предмети конструктивно схожі на корпус від запалу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ- 68 583 та УЗРГМ 68-326 запаковані в спеціальний пакет НП вибухотехнічної служби № АБ 012151; металевий циліндр сірого кольору запакований в поліетиленовий пакет; слідодорологічного походження з важілювід запалу, запакований в спеціальний пакет НП № 4519567; коробка чорногокольору запакована в поліетиленовий пакет.

Слідчий зазначає, що 12січня 2019 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000 0035 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України.

Згідно з положеннями абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Окрім цього, відповідно до кримінального процесуального закону арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).
При цьому речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Варто звернути увагу, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зважаючи на те, що вказані речі та предмети вважаються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.
При цьому слід врахувати, що перебування вказаного речей та предметів на зберіганні у третіх осіб у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи.
Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається, якщо слідчий, прокурор доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Водночас відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Потрібно також врахувати, що без наявності вказаних речей та предметів до останнього не видається можливим проведення низки експертних досліджень, а саме: вибухотехнічної експертизи та інших тотожних експертиз, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

За приписами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Необхідно також звернути увагу, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанніслідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2, 9, 16, 36, 131, 132,167, 170,171 КПК України, слідчий просить: Накласти арешт на два предмети схожі на корпус від ручної гранати Ф-1 з маркуванням на них «ХОЛ»1418 12-75 Т та два предмети конструктивно схожі на корпус від запалу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ- 68 583 та УЗРГМ 68-326 запаковані в спеціальний пакет НП вибухотехнічної служби № АБ 012151; металевий циліндр сірого кольору запакований в поліетиленовий пакет; слід одорологічного походження з важілю від запалу, запакований в спеціальний пакет НП № 4519567; коробка чорного кольору запакована в поліетиленовий пакет.

Слідчий в судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що 11.01.2019 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102, про те що невідома особа одягнута в чорну куртку з капюшоном на голові пронесла на територію дворогосподарства за адресою Ужгородський район село Сторожниця вулиця Українська 18 сумку в якій знаходились два предмети схожі на гранати. В подальшому, виїздом СОГ на місце події встановлено, що в даній сумці знаходяться два предмети схожі на корпус відручної гранати Ф-1 з маркуванням на них « НОМЕР_1 . Та два предмети конструктивно схожі на корпус від запалу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ- 68 583 та УЗРГМ 68-326. Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.01.2019 року, копію якого долучено до матеріалів клопотання, було виявлено та вилучено два предмети схожі на корпус від ручної гранати Ф-1 з маркуванням на них «ХОЛ»1418 12-75 Т та два предмети конструктивно схожі на корпус від запалу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ- 68 583 та УЗРГМ 68-326 запаковані в спеціальний пакет НП вибухотехнічної служби № АБ 012151; металевий циліндр сірого кольору запакований в поліетиленовий пакет; слід одорологічного походження з важелю від запалу, запакований в спеціальний пакет НП № 4519567; коробка чорного кольору запакована в поліетиленовий пакет.

Окрім того, до клопотання додано постанову про визнання предмету речовим доказом, від 12 січня 2019 року, згідно якої два предмети схожі на корпус від ручної гранати Ф-1 з маркуванням на них «ХОЛ»1418 12-75 Т та два предмети конструктивно схожі на корпус від запалу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ- 68 583 та УЗРГМ 68-326 запаковані в спеціальний пакет НП вибухотехнічної служби № АБ 012151; металевий циліндр сірого кольору запакований в поліетиленовий пакет; слід одорологічного походження з важелю від запалу, запакований в спеціальний пакет НП № 4519567; коробка чорного кольору запакована в поліетиленовий пакет визнано речовими доказам по даному кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 ., у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035від 12 січня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, погоджене прокурором, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході огляду місця події речі, а саме: два предмети схожі на корпус відручної гранати Ф-1 з маркуванням на них «ХОЛ»1418 12-75 Т та два предмети конструктивно схожі на корпус від запалу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ- 68 583 та УЗРГМ 68-326 запаковані в спеціальний пакет НП вибухотехнічної служби № АБ 012151; металевий циліндр сірого кольору запакований в поліетиленовий пакет; слід одорологічного походження з важілю від запалу, запакований в спеціальний пакет НП № 4519567; коробка чорного кольору запакована в поліетиленовий пакет.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1