Справа № 203/1225/18
Провадження № 1-кп/0203/151/2019
У Х В А Л А
іменем України
16.01.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під ватрою, суд
встановив:
На розгляді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ст. 185 ч. 2 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 від 14 січня 2018 року.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилалася на те, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора та просив суд звільнити його з-під варти.
Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , при цьому виходить із наступних причин.
16.01.2018 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. Після сплати застави обвинувачений був звільнений, через неявку до слідчого оголошений в розшук.
05.04.2018 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 був повторно обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Відповідно до ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, вчиненого в період іспитового строку, не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, є громадянином іншої країни. Вказане свідчить, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності. ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і знову обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, тому є ризики, що перебуваючи на волі він вчинить інше кримінальне правопорушення.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Також, суд враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.
Обвинувачений не проживав за зареєстрованим місцем проживання у м. Миколаєві, у суду відсутні докази наявності у нього прав на користування житлом в місті Дніпрі, вказане унеможливлює реальне виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого.
Крім того, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.
Отже, враховуючи наявність ризиків вчинення обвинувачених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 строком на 60 днів.
На підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 331 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 15 березня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1