справа № 279/1060/18
провадження № 51-1164 ск 19

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у судовому засіданні в м. Києві 12 березня 2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 4 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи

1. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирського області від 11 червня 2018 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку м. Коростень Житомирської обл.,

засуджено за частиною першою статті 190 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн.
2. За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_5 визнано винуватою у шахрайстві. Судом визнано доведеним, що вона в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради (далі - УПСЗН ВК Коростенської міської ради) на вул. Шевченка, 8 у м. Коростені Житомирської області 30 липня 2014 року, 28 січня 2015 року, 13 липня 2015 року, 11 січня 2016 року, 12 серпня 2016 року з метою отримання державної соціальної допомоги свідомо не вказала (приховала) відомості про належну їй на праві власності частину житлового будинку на АДРЕСА_1 та подала Заяву та Декларацію з неправдивими відомостями, які мали суттєве значення при вирішенні питання призначення соціальної допомоги, чим ввела в оману працівників УПСЗН ВК Коростенської міської ради та за період з 01.07.2014 року по 28.02.2017 року незаконно отримала 28838,73 грн державної соціальної допомоги.
3. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 4 грудня 2018 року вказаний вирок щодо ОСОБА_5 залишив без змін.
Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК. Свої вимоги обґрунтовує тим, що стороною обвинувачення в якості доказів використані матеріали з іншого кримінального провадження та під час розгляду справи в суді першої інстанції не доведено об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого злочину. Вважає, що цивільний позов не підлягав задоволенню, оскільки підписаний неуповноваженою особою. На думку захисника, апеляційний суд усупереч положенням статті 419 КПК не обґрунтував належним чином свого рішення про залишення без задоволення вимог сторони захисту.
Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
6. В касаційній скарзі захисник посилається на відсутність у засудженої умислу на надання неправдивої інформації, оскільки вона не знала про існування в неї права власності на будинок, який вона не вказала в документах при зверненні по соціальну допомогу. Однак суди першої і апеляційної інстанцій навели докази того, що засуджена самостійно вчиняла правочин щодо цього майна і, таким чином, не могла не знати про своє право власності на нього. В касаційній скарзі не наведено доводів, які б свідчили про те, що ці висновки судів не ґрунтуються на наданих суду доказах.
7. Посилання захисника на необізнаність засудженої з порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги не може свідчити про відсутність в її діях складу злочину. Суди встановили, що вона свідомо не вказала у відповідних документах належне їй майно. Обов`язок надати правдиві відомості при зверненні за соціальною допомогою не вимагає юридичних знань. Більше того, у самому бланку декларації міститься попередження про наслідки надання неправдивої інформації.
8. Тому Суд не має підстав ставити під сумнів висновки судів щодо фактичних обставин справи і кваліфікації дій засудженої за кримінальним законом.
9. Довід захисника про те, що обвинувачена не розуміла, у чому її звинувачують, спростовується її позицією у суді першої інстанції та під час оскарження вироку в апеляційній та касаційній інстанціях. Протягом всього кримінального провадження засуджена та її захисник демонстрували ясне розуміння суті обвинувачення і фактичних обставин, на яких воно ґрунтується.
10. Твердження захисника про недопустимість доказів, отриманих в рамках іншого кримінального провадження, розглядалось апеляційним судом і було ним спростовано з посиланням на наявність у справі постанови прокурора від 21 лютого 2018 року про виділення із матеріалів кримінального провадження за частиною першою статті 358 КК в окреме провадження у зв`язку з проведенням розслідування кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК із зазначенням виділених оригіналів, відповідно до вимог статті 217 КПК. В касаційній скарзі не наводиться доводів, які ставили би під сумнів цей висновок суду.
11. Також апеляційний суд спростував, з посиланням на відповідні документи, заяву сторони захисту про те, що представник цивільного позивача не мав належних повноважень. Захисник в касаційній скарзі не зазначає, чому цей висновок суду апеляційної інстанції є неправильним.
12. Апеляційний суд дотримався вимог статті 419 КПК, належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги захисника, дав на них мотивовану відповідь і обґрунтовано залишив апеляційну скаргу без задоволення.
13. З огляду на викладене, Суд вважає, що з касаційної скарги і наданих судових рішень вбачається, що підстав для їх скасування не має, а тому відповідно до пункту 2 частини другої статті 428 КПКу відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 4 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3