Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/196/19 Слідчий суддя ОСОБА_1 Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 травня 2019 року, якою відмовлено слідчому СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , клопотання про накладення арешту по кримінальному провадженню № 0000425 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на цілу будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1 , а також на неприватизовані кімнати цього гуртожитку з номерами: 916, 910, 931, 926, 938, 913, 941, 820, 818, 810, 821, 804, 805, 839, 827, 733, 715, 736, 723, 703, 709, 730, 739, 632, 608, 630, 619, 637, 641, 507, 534, 530, 509, 531, 440, 437, 431, 312, 313, 333, 115, 717.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до 0000425 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Так виконавчий комітет Кіровоградської міської ради 14 жовтня 2004 року прийняв незаконне рішення № 1546, на підставі якого службові особи приватного підприємства «Вагран», використовуючи документи з недостовірною інформацією шахрайським шляхом набули право власності на гуртожиток, по АДРЕСА_1 . У теперішній час невідомі службові особи вчинили спроби продати невстановленим особам невизначені житлові та нежитлові приміщення розміщені в будівлі гуртожитку.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 травня 2019 року відмовлено у задоволені зазначеного клопотання.
В обґрунтування вказаної ухвали слідчий суддя зазначив, що не доведено існування ризиків переховування, знищення, перетворення кімнат чи будівлі гуртожитку. Прокурор міг ретельно оглянути, зафіксувати, залучити експерта, провести судові експертизи, реалізувати надані йому повноваження спрямовані на збір і фіксацію доказів.

Запропонований прокурором вид заходу забезпечення призведе до непропорційного впливу або інших негативних наслідків, що суттєво позначаються на інтересах інших осіб. (ч. 4 ст. 173 КПК України) Подане в цьому кримінальному провадженні клопотанням про накладення арешту на майно для забезпечення доказів під час проведення досудового розслідування є надмірним дискреційним заходом.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК України, в ухвалі про арешт необхідно зазначити перелік майна, на яке накладено арешт.

Прокурор просить накласти арешт на «цілу будівлю гуртожитку», при цьому не посилається з чого складається складна річ, не зазначає всі її складові елементи. Не надав технічну документацію, тощо.

Слідчий суддя вважає, що такий поверховий підхід суперечить правовій позиції ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» вказано, що невизначене формулювання обсягу майна дало органу влади на власний розсуд вирішувати це питання, тобто відноситься до порушень ст. 6 Конвенції.

Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься в рішенні від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії», де вказано що відсутність інформації про предмети, що підлягають арешту, надало слідчим широких повноважень, арешти не були пропорційними.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на приміщення гуртожитку, в тому числі на кімнати №916, №910, №931, №926, №938, №913, №941, №820, №818, №810, №821, №804, №805, №839, №827, №733, №715, №736, №723, №703, №709, №730, №739, №632, №608, №630, №619, №637, №641, №507, №534, №530, №509, №531, №440, №437, №431, №312, №313, №333, №115, №717, розташовані за адресою: проси. Університетський, 21, м. Кропивницький, заборонивши будь-яке відчуження чи розпорядження ними.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що підставою звернення із клопотання про арешт є наявність у приміщення гуртожитку статусу речового доказу, оскільки вказане майно є об`єктом посягання кримінального правопорушення, яке розслідується в межах даного кримінального провадження, розпочатого попередньо за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зібраних докази свідчать, що в період 2002 року група невстановлених осіб, через підконтрольне ТОВ «Славія» із залученням колишніх службових осіб ВАТ «Кіровоградбуд», ДП ЖЕК ВАТ «Кіровоградбуд», які знали про те, що Фондом держмайна рішення про передачу будівлі гуртожитку до статутного фонду ВАТ «Кіровоградбуд» в ході приватизації БМТ «Кіровоградбуд», не приймалось, з метою незаконного заволодіння приміщенням гуртожитку, будучи обізнаними з тим, що в дійсності ВАТ «Кіровоградбуд» та ДП ЖЕК ВАТ «Кіровоградбуд» ніколи юридично не набувало право власності на вказане приміщення та його не продавало, звернулись до господарського суду Кіровоградської області з позовом про визнання за ними права власності вказаний об`єкт нерухомості, надавши до суду, копію ймовірно підробленого договору купівлі-продажу від 11.06.1997, нібито укладеного від імені ДП ЖЕКВАТ «Кіровоградбуд» в особі ОСОБА_9 та ТОВ «Славія» в особі ОСОБА_10 .
На сьогоднішній дань досудовим розслідуванням здобуто докази, які вказують на те, що будівля гуртожитку не увійшла у цілісний майновий комплекс, який в ході приватизації був переданий ВАТ «Кіровоградбуд», а тому дане підприємство ніколи не набувало у власність приміщення даного гуртожитку і воно залишалось власністю держави в особі Фонду державного майна України.

Відтак, група осіб за участі службових осіб, які нібито підписували наказ від імені ВАТ «Кіровоградбуд» від 19.02.1997 року №15 про передачу гуртожитку у відання Дочірнього підприємства «Житлово експлуатаційна контора» ВАТ «Кіровоградбуд», та які потім, нібито 11.06.1997 укладали договір продажу приміщення гуртожитку на користь ТОВ «Славія», розпорядились чужим майном, яке належало державі, тим самим діяли зловживаючи своїми повноваженнями.

Окрім того, як зазначено вище, досудовим розслідуванням здобуте доказ щодо того, що ліквідатор підприємства - арбітражний керуючий ОСОБА_11 під час судового розгляду вказала на те, що ДП ЖЕК ВАТ «Кіровоградбуд» ніколи не продавало приміщення вказаного гуртожитку, а відтак ОСОБА_9 від імені ДП ЖЕК ВАТ «Кіровоградбуд» вказаного договору ніколи не укладав.

Вказані обставини вказують на те, що група осіб з метою заволодіння приміщенням гуртожитку надала до суду завідомо підроблений договір купівлі-продажу від 11.06.1997, згідно якого нібито ТОВ «Славія» придбало дану будівлю.

На даний час також перевіряється, група осіб шляхом обману домоглась винесення неправосудного рішення та в такий способом заволоділа приміщенням гуртожитку.

У подальшому з метою легалізації майна набутого злочинним шляхом приміщення гуртожитку було продано ПП «Вагран», через, яке в свою чергу, приміщення, у тому числі не зважаючи на встановлений мораторій на продаж будівель гуртожитків та їх частин, розпродавались по частинах.

Зазначає, що стороною обвинувачення здобуто докази, які вказують на наявність ознак, що свідчать про кримінально протиправний характер діяння групи осіб, яке було спрямоване на заволодіння приміщенням гуртожитку та здійсненням дій із його легалізації.

Вказане свідчать про кримінально протиправний характер діяння групи осіб, яке було спрямоване на заволодіння приміщенням гуртожитку та здійсненням дій із його легалізації.
Відтак приміщення гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом злочинного посягання та є речовим доказом, який підлягає арешту з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Окрім того, арешт на вказане приміщення гуртожитку підлягає накладенню з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки арешт допускається, зокрема, з метою забезпечення: спеціальної конфіскації.
Зокрема, у разі доведення обставин незаконно позбавлення держави її майна буде захищено майнові інтереси держави шляхом повернення їй приміщення гуртожитку.
При цьому жителі гуртожитку отримають право на приватизацію законно зайнятого ними житла.
У разі доведення незаконно заволодіння майном, належним ВАТ «Кіровоградбуд» чи ДП ЖЕК ВАТ «Кіровоградбуд», приміщення вказаного гуртожитку підлягатиме передачі державі, як об`єкт спецконфіскації чи безгосподарське майно, оскільки вказані юридичні особи на даний час припинені. При цьому, накладення арешту, у разі доведення вини забезпечить можливість притягнення винних до відповідальності, зокрема й шляхом застосування спеціальної конфіскації та позбавлення їх майна, яке незаконно ними набуте та оформлене на підконтрольну юридичну особу ПП «Вагран».

В змінені апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.05.2019 року, клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на будинок (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 101), розташований за адресою: АДРЕСА_1 та має статусу гуртожитку, право власності на який зареєстровано за ПП «Вагран», заборонивши будь-яке відчуження чи розпорядження ним.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу, зазначивши, що ухвала прийнята судом першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, заслухавши потерпілу ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення клопотання, просила задовольнити частково, наклавши на кімнати, що належать лише ПП «Вагран», оскільки в складовій частині об`єкта нерухомого майна, про яке вказує прокурор у зміненій апеляції, є окремі об`єкти нерухомості - квартири, які набуті законним шляхом і може бути порушено законне право власності добросовісних набувачів,перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на цілу будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1 , а також на неприватизовані кімнати цього гуртожитку з номерами: 916, 910, 931, 926, 938, 913, 941, 820, 818, 810, 821, 804, 805, 839, 827, 733, 715, 736, 723, 703, 709, 730, 739, 632, 608, 630, 619, 637, 641, 507, 534, 530, 509, 531, 440, 437, 431, 312, 313, 333, 115, 717.
Проте в зміненій апеляційній скарзі прокурор просить накласти арешт на інше майно, чим фактично вийшов за межі клопотання.
Приймаючи до уваги, що прокурор просить накласти арешт на майно, яке не зазначено в первинному клопотанні та не було предметом розгляду в судовому засіданні під час розгляду вказаного клопотання слідчим суддею - у апеляційний суд не має належних правових підстав для задоволення апеляції прокурора.

Керуючись ст.ст. 168, 170, 171, 172, 173, 233, 405, 376, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П ОС Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 03 травня 2019 року, якою слідчому СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту по кримінальному провадженню №0000425 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3