Справа № 755/9773/18
№ 1-кп/755/318/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0005661 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Івано-Франківської області, м. Калуш, українця, громадянина України, працюючого охоронником у ПП «Безпека», з неповною вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2011 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 11 червня 2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходився по пр-ту Тичини, 7, в м. Києві, де на узбіччі помітив припаркований автомобіль марки «Пежо» синього кольору, НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , у салоні якого знаходилася магнітола та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна та й обернення його на свою користь. Реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 взяв камінь, що лежав неподалік, підійшов ближче до автомобіля та розбив ним скло задніх правих дверцят, через яке відчинив автомобіль з середини і сів до салону. Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_3 зняв магнітолу, поклав її до своєї сумки, що була при ньому, після чого, вийшов з автомобіля та маючи повну змогу розпорядитися викраденим на свій розсуд, направився у сторону ломбарду, щоб збути викрадену магнітолу. У подальшому, злочинні дії ОСОБА_3 були помічені працівниками патрульної поліції, що перебували неподалік, які й затримали його з викраденою магнітолою. Так, своїми протиправними діями, ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 500 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 11 червня 2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, він перебував за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 7, де був припаркований автомобіль «Пежо», в якому він побачив магнітолу, вирішив її викрасти, тому взяв камінь, розбив скло на задніх правих дверцятах, зняв магнітолу, поклав її до своєї сумки та направився, щоб її збути, тобто мав змогу повністю розпорядитися викраденим майном. У подальшому, його помітили працівники поліції, затримали його та вилучили викрадену магнітолу. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанови про визнання речовим доказом від 11.06.2018 року, заявою потерпілої про отримання викрадених речей та те, що претензій не має та і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (вину визнав повністю, щиро каявся, дані про ОСОБА_3 , зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2011 року народження.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав повністю, викрадене майно повернуто, має на утриманні малолітню дитину), усвідомив свої протиправні дії, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: магнітола марки «CYCLON», що передана під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у її власності.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: