Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/230/17-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 03.02.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця с.Переброди Овруцького району Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2016 року, об 02 годині 00 хвилин, біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , разом із невстановленою органом досудового розслідування особою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшли до автомобіля, марки «ВАЗ», моделі «21001», державний номерний знак « НОМЕР_3 », 1974 року випуску, світло сірого кольору, вартістю 12 237.05 грн., що належить потерпілому ОСОБА_5 , який був припаркований біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, невстановлена органом досудового розслідування особа за допомогою кухонного ножа, відкрили передні пасажирські дверцята вказаного автомобіля, після чого відштовхавши його з місця паркування на певну відстань, проникли до салону та шляхом злому замка запалювання і перемикання проводів живлення запустили двигун зазначеного автомобіля потерпілого та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись даним транспортним засобом на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_5 , матеріального збитку на суму 12 237.05 грн.

Допитаний у судовому засіданні з участю захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, винним себе у вчиненому ним спільно з невстановленою органом досудового розслідування особою кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.289 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, при цьому пояснив, що вчинив зазначене кримінальне правопорушення разом із невстановленою органом досудового розслідування особою, за обставин викладених в обвинувальному акті, та в подальшому відповідно до вимог ст.63 Конституції України відмовився надавати показання і відповідати на запитання, погоджуючись на клопотання прокурора щодо скороченого порядку судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. Просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання та надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні надав суду показання, ствердивши те, що дійсно 03.02.2016 року, об 02 годині 00 хвилин, біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де він проживає, ОСОБА_3 , разом із невстановленою органом досудового розслідування особою викрав належний йому, транспортний засіб - автомобіль, марки «ВАЗ», моделі «21001», державний номерний знак « НОМЕР_3 », 1974 року випуску, світло сірого кольору, вартістю 12 237.05 грн. Погоджується також на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_3 , пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , не має. Не заперечує, що обвинуваченим у добровільному порядку йому сплачено 400.00 доларів США, в якості компенсації завданих матеріальних і моральних збитків. Просить суд не застосовувати до ОСОБА_3 , вид покарання, що пов`язаний із ізоляцією від суспільства.

У судовому засіданні прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , заявлено клопотання про недоцільність дослідження інших доказів, стосовно винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки прокурор вважає, що вина ОСОБА_3 , повністю доведена, так як останній повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, щиро розкаявся, надавав на досудовому розслідуванні показання, які з точки зору належності, допустимості, є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з показами потерпілого, крім доказів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , щодо заявленого клопотання прокурора, у судовому засіданні не заперечували і підтримали дане клопотання прокурора.

За таких обставин, і при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку (ч.3 ст.349 КПК України), і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд вважає достатнім обмежитись допитом потерпілого, оскільки обвинувачений в силу ст.63 Конституції України відмовився надавати показання і відповідати на запитання визнавши свою вину повністю та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, суд допитавши потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що виразилося у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групи осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, особу винного, його вік та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, при цьому ОСОБА_3 , на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває. Вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким, позитивну характеристику по місцю проживання, і з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди, а також разом із конкретними обставинами справи, що викладені вище, відсутністю претензій потерпілого у зв`язку із поверненням викраденого транспортного засобу, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як обвинувачений не є особливо суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, його віку, думки захисника та процесуального прокурора щодо застосування до обвинуваченого кримінального покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обрання йому покарання пов`язаного з позбавленням волі на певний строк, в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягається до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на обвинуваченого передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 59, 63, 129 Конституції України, ст.ст.95, 100, 179, 314-318, 337, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 63, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.289 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому за ч.2 ст.289 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням із встановленням йому двох років шести місяців іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які за постановою «Про приєднання до кримінального провадження речових доказів» від 04.02.2016 року перебувають на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , а саме:

- автомобіль, марки «ВАЗ», моделі «21001», державний номерний знак « НОМЕР_3 » - вважати повернутими за належністю;
- кухонний ніж, який перебуває на зберіганні у кімнаті схову речових доказів при Олевському ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.

Матеріали кримінального провадження № 0000084 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/230/17-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1