ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1682/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003823 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чіатура Грузинської РСР, грузина, громадянина Грузії, одруженого, з повною середньою освітою, який проходить військову службу за контрактом у Збройних силах України на посаді навідника військової частини НОМЕР_1 , солдата, маючого дозвіл на працевлаштування в Україні, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.05.2017 року Лисичанським районним судом Луганської області за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., штраф сплачено 29.05.2017 р.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 21.05.2018 року, близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території військового санаторію Міністерства оборони України, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_7 , що виникли під час спільного вживання спиртних напоїв, дістав предмет, схожий на розкладний ніж, та наніс останньому один удар в область живота зліва, тим самим спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) у вигляді колото-різаного поранення живота та грудної клітки зліва.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе визнав повністю. Суду показав, що з потерпілим проживав в одній кімнаті під час перебування у військовому санаторії. Ввечері 21.05.2018 р., він разом з потерпілим, пішли прогулятись на ставок. Відпочиваючи вони вживали коньяк. Після того як вони повернулись на територію санаторію в них виник конфлікт, під час якого потерпілий образливо висловився на адресу його, ОСОБА_6 , матері. Будучи обуреним він вихопив ножик, який мав при собі, і яким він під час відпочинку нарізав закуску, та вдарив потерпілого в лівий бік. Коли побачив, що сталось, то нікуди не втікав, сказав працівникам санаторію, що необхідна допомога потерпілому та дочекався приїзду працівників поліції. У вчиненому щиро каявся та зазначав, що хоче продовжити служити в лавах української армії.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_6 у тому, що він заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, ступінь суспільної небезпеки, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який характеризується виключно з позитивної сторони, є військовослужбовцем, учасником бойових дій в зоні проведення АТО, має подяки за виконання військового обов`язку та ряд нагород, на спеціальних обліках не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_6 вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та характер злочинного діяння, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі, вважаючи вказане покарання необхідним та достатнім, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Разом з тим, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи думку потерпілого, який в поданій до суду заяві вказав про те, що збитки йому відшкодовано, та просив не позбавляти волі обвинуваченого, зазначивши, що він пробачив останнього, з огляду на особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосування ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини КК України.

Приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Початок строку відбування покарання відраховувати з 21.05.2018 року.
Речові докази, а саме:
- один предмет, візуально схожий на розкладний ніж із руків`ям коричневого кольору та один предмет, візуально схожий на ніж із руків`ям чорного кольору, які передано до камери схову Оболонського УП ГУНП у м. Києві знищити;
- одяг потерпілого ОСОБА_7 , а саме: футболку чорного кольору; спортивну кофту синього кольору; штани чорного кольору; кросівки синього кольору; труси та шкарпетки, які передано до камери схову Оболонського УП ГУНП у м. Києві повернути останньому;
- посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 ; паспорт на виїзд за кордон та військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 повернути ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 4668 грн. 20 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: