Справа № 546/281/17
Провадження № 1-кп/546/93/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка справу про обвинувачення

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

23 квітня 2017 року близько 21:40 год. на автодорозі сполученням Київ-Харків в районі смт. (тепер місто) Решетилівка Полтавської області обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився, чим не надав переваги в русі пішоходу потерпілому ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину дороги по пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та дорожнім знаком 5.35.1 та допустив наїзд на потерпілого.

Внаслідок наїзду потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток обох нижніх кінцівок та саден шкіри верхніх і нижніх кінцівок, які згідно висновку експерта № 745 від 12 червня 2017 року кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, визнав повністю і повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, зазначивши при цьому, що потерпілого, який переходив проїзну частину дороги по пішохідному переходу, він не помітив, внаслідок чого і стався наїзд. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам, фактичні обставини ним не оспорюються.

В силу ст. 349 ч. 3 КПК України, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, з урахуванням відсутності сумнівів у добровільності їхньої позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 286 ч.1 КК України є вірною, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При визначенні міри покарання суд керується вимогами ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим з необережності, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно яких батьківських прав не позбавлений, суспільно-корисною працею не займається, позицію потерпілого ОСОБА_4 , який на суворому покаранні не наполягає.

Суд також приймає до уваги висновок Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, викладений у наданій суду досудовій доповіді, згідно якого ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину та рівень небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб є низькими, а тому його виправлення можливе без умови постійного нагляду та контролю за ним.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не вбачає.

З урахуванням зазначених обставин суд не вважає за необхідне призначати обвинуваченому додаткове покарання, передбачене санкцією частини першої статті 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні прокурором, обвинуваченим та його захисником ініційоване застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши ініціативу прокурора, обвинуваченого та захисника, з`ясувавши позицію потерпілого та його представника, які у вирішенні питання про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» покладаються на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав:

судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, злочин вчинено ним до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, обвинувачений має двох малолітніх дітей сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно яких батьківських прав не позбавлений.

До категорії осіб, зазначених у статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та статі 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» не входить.

Таким чином на нього поширюються положення п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Потерпілим у справі до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 40074,26 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Обвинувачений позов в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, вимоги про стягнення моральної шкоди вважає завищеними і у вирішенні цього питання покладається на розсуд суду.

З урахуванням визнання обвинуваченим позову в частині відшкодування потерпілому завданої злочином матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Стосовно позовних вимог про відшкодування потерпілому моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги є завищеними і не відповідають характеру та розміру завданої потерпілому моральної шкоди, а тому приходить до висновку, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У справі маються процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1581,92 грн.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За таких обставин суд вважає за необхідне зазначені вище процесуальні витрати стягти з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 за ст. 286 ч.1 КК України визнати винним та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь потерпілого ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 40074 (сорок тисяч сімдесят чотири) грн. 26 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1581 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна) грн. 92 коп.

Речовий доказ автомобіль Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 , - повернути володільцю обвинуваченому ОСОБА_6 .

Речові докази куртку та туфлі, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути володільцю потерпілому ОСОБА_4 .

Речові докази полімерні уламки та скло дзеркала заднього виду, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, - знищити як такі, які не мають жодної цінності.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: