Справа № 638/4447/18
Провадження № 1-кс/638/3956/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001517 від 30.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 24.09.2018 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001517, а саме просить суд задовольнити клопотання потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що складає з п`яти житлових кімнат житловою площею 148,5 кв.м., загальною площею 247,9 кв. м. та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , що складає з п`яти житлових кімнат житловою площею 148, 5 кв. м., загальною площею 247, 9 кв.м. та заборонити будь яким особам у будь який спосіб вчиняти будь які дії щодо вказаної квартири.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 90001517 та ОСОБА_3 по зазначеному кримінальному провадженню - цивільний позивач. У грудні 2012 року посадові особи ПАТ «Банк Золоті Ворота» під впливом тяжкої обставини, шляхом обману та зловживання довірою, шахрайським шляхом заволоділи майном ОСОБА_3 , а саме: квартирою АДРЕСА_1 , змусивши останнього укласти договір. Заявник неодноразово звертався до слідчого з клопотанням про накладення арешту на квартиру, оскільки вже змінилось три власники квартири.
Суд, вивчивши матеріали клопотання та його обґрунтування, приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.

Завданням арешту майна у розумінні частини 2 статті 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 статті 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Ухвалою суду від 30.10.2018 року задоволено клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 90001517 від 30.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 . Крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 є цивільним позивачем у кримінальному провадженні за фактом незаконного заволодіння саме квартирою АДРЕСА_1 , досудове розслідування здійснюється в рамках кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки в рамках даного кримінального провадження вже накладено арешт на вищевказане майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001517 від 30.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного через районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя