Справа № 296/7368/18
УХВАЛА
Іменем України

06 серпня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 клопотання прокурора поданого в рамках кримінального провадження № 0000070 від 07.07.2017 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, українця, одруженого, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого менеджером ТОВ «Мелагрейн Центр», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

що підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.369 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом прокуратури Житомирської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 від 07.07.2017 за фактами одержання неправомірної вигоди заступником та директором Житомирської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за видачу завідомо неправдивих експертних висновків за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369 КК України.

В клопотанні прокурор вказує, що директор Житомирської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Житомирської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини) ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб, систематично одержують від представників суб`єктів господарювання ТОВ «КОМПАНІЯ «МЕЛАГРЕЙН» та ТОВ «МЕЛАГРЕЙН ЦЕНТР» ОСОБА_5 , ТОВ «ДАСТ» ОСОБА_8 , неправомірну вигоду за видачу завідомо неправдивих експертних висновків без проведення лабораторних досліджень та відбору проб продукції. Встановлено, що зазначені лабораторні дослідження не обліковувалися у інформаційних системах лабораторії та не оплачувалися суб`єктами господарювання офіційно через її розрахункові рахунки.

При цьому, неправомірну вигоду вказані особи отримують як безпосередньо, так і шляхом перерахування грошових коштів на банківські рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, банківську картку працівниці Житомирської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_9 , яка перебуває у прямому підпорядкуванні ОСОБА_7 , після чого чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_10 знімав відповідну готівку з банківського рахунку та передавав ОСОБА_6 для подальшого її розподілу з ОСОБА_7 ..

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у наданні неправомірної вигоди службовим особам Житомирської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Житомирської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини) за вчинення з використанням службового становища дій в інтересах ТОВ «МЕЛАГРЕЙН ЦЕНТР» та ТОВ «КОМПАНІЯ «МЕЛАГРЕЙН», вчиненому повторно, слідством кваліфікуються за ч.2 ст.369 КК України.

30 липня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 КК України.

Як вказує прокурор у клопотанні наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, зокрема обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є те, що останній впродовж 2017-2018 років систематично перераховував на банківський картковий рахунок, наданий ОСОБА_6 , грошові кошти за видачу експертних висновків Житомирської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, відомості в яких не відповідали дійсності. Крім того, під час обшуків, проведених у рамках провадження, вилучено ряд експертних висновків виданих на замовлення ТОВ «КОМПАНІЯ «МЕЛАГРЕЙН» та ТОВ «МЕЛАГРЕЙН ЦЕНТР» Житомирською регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Водночас, відповідно до облікових журналів лабораторії, зазначені висновки не видавалися, а суб`єкти господарювання не перераховували кошти за проведення експертних досліджень.

Вилучені під час обшуків висновки, відомості в яких не відповідають дійсності, є ідентичними оригінальним, виданими Житомирською регіональною державною лабораторією державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, зокрема містять ті самі підписи посадових осіб лабораторії та печатку установи.

Вищезазначене підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом обшуку Житомирської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 01.03.2018; протоколом огляду речей та документів, вилучених під час обшуку Житомирської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 27.03.2018; протоколом огляду журналу (Ф-5.7.-1) реєстрації зразків, що надійшли до ЖРДЛВМ (з продовженням) за період з 03.01.2017 по 29.12.2017 від 04.04.2018; експертними висновками Житомирської регіональної лабораторії ветеринарної медицини; протоколом огляду документів, вилучених за ухвалою слідчого судді про тимчасовий доступ до інформації, що становить банківську таємницю, по банківській картці № НОМЕР_1 від 20.06.2018.

З огляду на викладене, посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , прокурор просить у клопотанні застосувати відносно останнього саме такий запобіжний захід як заставу, із покладенням на нього обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав свої вимоги, вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 і доведеність наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні висловила свою незгоду з клопотанням про застосування застави, оскільки такий запобіжних захід є дуже обтяжливим для її підзахисного, який утримує трьох неповнолітніх дітей і може бути застосованим в тих випадках, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того вказувала на необґрунтованість підозри і недоведеність ризиків. Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку підозрюваного, захисника та прокурора, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема з огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182) (відповідне положення наведено у абзаці 4 розділу 1 узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ).

Таким чином доводи підозрюваного і його захисника, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті після закінчення досудового розслідування, оскільки при розгляді клопотання вказані доводи підозрюваним оцінюються в контексті доведення своєї невинуватості, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тобто ймовірна причетність останнього до даних злочинів, підтверджується матеріалами кримінального провадження за № 0000070, тобто наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема дослідженими, в ході розгляду даного клопотання, доказами, підстав для визнання яких недопустимими на даний час немає.

Згідно вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальній рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Слідчий суддя відмовляє у застосуванні клопотання про застосування запобіжного заходу якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні не довів обставин і не послався на докази, які б підтверджували саме неможливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж вимагається.

В свою чергу захисник звернула увагу на те, що протягом тривалого перебігу досудового слідства, її підзахисним не було здійснено жодних дій, які б давали підстави вбачати, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж вимагається, не забезпечить належної поведінки її підзахисного, встановлення істини у справі та відсутність перешкод кримінальному провадженню. Також було вказано, що підозрюваний є особою раніше не судимою, позитивно характеризується, утримує трьох неповнолітніх дітей і на даний час не в змозі буде виконати такий запобіжний захід як застава, так як його фінансове становище на теперішній час низьке, заявлена прокурором у клопотанні сума застава є надмірною, а обов`язки за ст.194 КПК, зокрема неможливість відлучатись з міста, вплине на його здатність утримувати свою родину, оскільки його робота пов`язана із необхідністю періодично вибувати у відрядження за межі міста.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст.ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання запобіжного заходу у виді застави є у даному випадку більш суворим запобіжним заходом для підозрюваного і застосовується тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Згідно рішення Конституційного суду України за №14-рп/2003 від 08.07.2003 р. при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, яка скоїла злочин, що передбачено ст. 150 КПК України (в редакції 2001) та відповідає вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та її основних свобод.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 177, 179, 182, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 години по 07 годину наступного дня;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на особу, що здійснює розслідування у даному провадженні.

Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1