Провадження №1-кс/523/3546/18
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

22 жовтня 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0004834 від 17.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 17.10.2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
18 жовтня 2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , клопотання про арешт майна, за яким в період часу з 17:02 до 19:00 години 16.10.2018 року працівниками Суворовського ВП й Одеської місцевої прокуратури №4 на підставі ухвали слідчого судді від 01.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено наведені у клопотанні речі та предмети.

Як слідує з клопотання, за матеріалами ВНП ГУНП в Одеській області, СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється кримінальне провадження №0004834 від 17.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а у розглядуваному клопотанні старший слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на наведені у клопотанні речі й предмети та в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що вказане майно є доказом злочину.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, а за ст.132, ч.2 ст.171 цього ж Кодексу, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Проте, як вбачається з матеріалів внесеного клопотання, ухвала слідчого судді від 01.10.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку, на підставі якої 16.10.2018 року був проведений обшук житла за означеною у клопотанні адресою, була постановлена у іншому кримінальному провадженні №0004040 від 22.08.2018 року, що у взаємозв`язку з ненаданням до суду відповідного витягу з ЄРДР у цьому кримінальному провадженні перешкоджає слідчому судді пересвідчитись в наявності процесуальних повноважень слідчого ОСОБА_2 під час проведення зазначеної слідчої дії за наведеним кримінальним провадженням, а також не дозволяє обґрунтувати відповідними процесуальними документами судове рішення з порушеного органом досудового розслідування питання.

Наведені обставини, у свою чергу, не уявляють достатніх підстав вважати, що перелічені в означеному клопотанні речі і предмети були вилучені уповноваженою особою органу досудового розслідування у передбаченому законом порядку, а відтак постановлення ухвали про накладення арешту на майно у конкретному випадку виявляється неможливим.

Разом із тим, доданий до внесеного в суд клопотання старшого слідчого ОСОБА_2 витяг з ЄРДР №0004834 від 17.10.2018 року, наряду з іншими матеріалами цього клопотання, взагалі не містить відомостей щодо наявності у прокурора ОСОБА_3 , яким погоджене означене клопотання, процесуальних повноважень, що у контексті до ч.ч.3, 5 ст.214 КПК України, не дозволяє слідчому судді пересвідчитися у наявності процесуальних повноважень вказаного прокурора в означеному кримінальному провадженні та перешкоджає впевнитися у законності прийнятих їм рішень й проведених процесуальних дій в межах досудового розслідування цього кримінального провадження.

Крім того, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у внесеному клопотанні взагалі не викладено відповідне обґрунтування, в контексті зазначених норм закону, щодо необхідності накладення арешту на майно у конкретному випадку, а обґрунтовуючи необхідність арешту майна у розглядуваному випадку належністю вилучених речей і предметів до доказу злочину, старший слідчий ОСОБА_2 в порушення ч.ч.2-5 ст.170, ч.1 ст.171 цього Кодексу, до означеного клопотання на підтвердження цих обставин взагалі не додав жодного процесуального документу в розумінні ст.ст.99, 100, 104, 110 вказаного Кодексу, зокрема, протоколу огляду речових доказів, постанови про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження, що свідчить про недоведеність зазначеної частини клопотання

Слід також відмітити, що додані до внесеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені старшим слідчим ОСОБА_2 всупереч вимогам п.п.6, 15, 16 розділу ІІ, п.п.2, 3 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в органах Національної поліції, затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, не пронумеровані, не складений опис та засвідчувальний напис, на копіях відсутні дати їх створення), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та обґрунтувати ними відповідне судове рішення.

Аналогічні роз`яснення містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду старшим слідчим ОСОБА_2 й погоджене прокурором ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим й безпідставним та не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, а доданими до нього документами не доведені процесуальні повноваження вказаного прокурора у кримінальному провадженні №0004834 від 17.10.2018 року, слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання до Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-172, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 17.10.2018 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0004834 від 17.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1