Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/323/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2018 м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000566 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, такого, що не має судимості
засуджено за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 на ч.1 ст. 289 КК України та призначити йому мінімальне покарання, передбачене даною нормою закону із застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік. Виключити з мотивувальної частини вироку висновки суду про хуліганський мотив та про доводи захисника про закриття справи. Провести судове слідство, в ході якого допитати обвинуваченого та дослідити дані, які характеризують його особу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ні в обвинувальному акті, ні в обвинувальній частині вироку не зазначено, чому подвір`я ОСОБА_9 являється іншим сховищем, в тому числі по відношенню до автомобіля ОСОБА_10 . Так, подвір`я ОСОБА_9 не являється місцем постійного чи тимчасового зберігання автомобіля, що належить Верескуну, який проживає за іншою адресою. Умисел виїхати автомобілем з двору у ОСОБА_7 виник, коли він вже перебував у дворі біля автомобіля. Крім того, суд в обвинувальній частині вироку зазначив, що ОСОБА_7 злочин вчинив з хуліганських мотивів, однак в обвинувальному акті цей мотив не зазначено. Тому суд погіршив становище його підзахисного. Також суд зазначив, що доводи захисника про необхідність закриття кримінальної справи з тих підстав, що ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 130 КУпАП є безпідставними, оскільки захисником ні на стадії клопотань, ні на стадії дебатів не ставилось питання про закриття справи з цих підстав. Тому цей висновок суду підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 04 липня 2016 року близько 16.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті незаконне заволодіння транспортним засобом для тимчасового його використання, прибув до домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і скориставшись відсутністю господаря, з хуліганських мотивів,через незачинену хвіртку проник на його територію, де відкривши ворота зазначеного домоволодіння, запустивши двигун та заволодів транспортним засобом автомобілем марки «ГАЗ-53», вантажний самоскид, двигун « НОМЕР_1 » без номера, номер кузова та шасі НОМЕР_2 , з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 1983 року випуску, зеленого кольору, який належить ОСОБА_10 , після чого здійснивши наїзд передньою частиною вказаного автомобіля на опору воріт та пошкодивши автомобіль, зник з місця вчинення злочину. Згідно висновку експерта вартість вказаного автомобіля станом 27 688 грн. 29 коп.

Заслухавши доповідача, у дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюються. Проте оспорюється правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 .
Як вбачається з вироку, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в інше сховище.
У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», звернуто увагу, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.
Відповідно до роз`яснень викладених у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», поняття "приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Під сховищем, як зазначено у вказаній Постанові, слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.
Колегією суддів, встановлено, що при формулюванні висновку суду щодо кваліфікуючих ознак установленого злочинного діяння, суд першої інстанції, встановивши в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_7 скориставшись відсутністю господаря, з хуліганських мотивів,через незачинену хвіртку проник на його територію, де відкривши ворота зазначеного домоволодіння, запустивши двигун заволодів транспортним засобом автомобілем марки «ГАЗ-53», який належить ОСОБА_10 , після чого здійснивши наїзд передньою частиною вказаного автомобіля на опору воріт та пошкодивши автомобіль, зник з місця вчинення злочину, правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ознакою - проникнення у інше сховище, та виключив ознаку «проникнення у приміщення».
Таким чином, всупереч апеляційним доводам захисника-адвоката ОСОБА_6 про немотивованість судового рішення в частині кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч.2 ст.289 КК України, то у вироку міститься достатня мотивація як оцінки доказів, кваліфікації дій обвинуваченого, так і спростування його доводів.

Однак, слушними є доводи захисника щодо виключення з мотивувальної частини вироку зазначення вчинення злочину ОСОБА_7 з хуліганських мотивів, оскільки дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи не здобуто жодного доказу який би вказував на те, що діяння обвинуваченого ОСОБА_7 супроводжувались хуліганським мотивом.
Зі змісту наявного в матеріалах кримінального провадження обвинувачення, викладеному у обвинувальному акті та викладу встановлених фактичних обставин, вбачається, що дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в приміщення або інше сховище. При цьому, висунуте ОСОБА_7 обвинувачення не містить виклад обставин та вказівки на вчинення ним даних дій з хуліганських мотивів.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вирок буде законним лише в тому випадку, коли він ухвалений з дотриманням всіх норм матеріального права, які підлягали застосуванню, та відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно кваліфікував діяння ОСОБА_7 як вчинені з хуліганських мотивів, оскільки, кваліфікуючи діяння за вказаною кваліфікуючою ознакою, суд першої інстанції не зазначив на підставі яких доказів прийшов до такого висновку, не врахував, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачення за цією кваліфікуючою ознакою не пред`являлось. Указане свідчить про те, що суд першої інстанції, вийшов за межі висунутого йому обвинувачення, чим погіршив його становище, що є неприпустимим.
Також, колегія суддів вважає за потрібне виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду щодо безпідставності доводів захисника з приводу закриття кримінального провадження у справі з тих підстав, що ОСОБА_7 вже був притягнутий за вказане правопорушення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП, оскільки відповідно до прослуханих аудіофайлів судових засідань першої інстанції, які знаходяться на технічних носіях інформації долучених до матеріалів провадження, захисником-адвокатом ОСОБА_6 дана вимога в суді першої інстанції не заявлялася ні на стадії клопотань, ні на стадії дебатів, а отже і не підлягало вирішенню та зазначенню у тексті вироку.
Таким чином, проаналізувавши характер дій обвинуваченого та фактичні обставини скоєння кримінального порушення відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, суд в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного йому покарання прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, наявність обставин, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обставин, які пом`якшують покарання часткове відшкодування завданих збитків, а також дані про його особу, зокрема, те, що він по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, страждає поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, частково відшкодував завдані збитки потерпілому, позицію потерпілого, який на суворій мірі покарання відносно обвинуваченого не наполягав.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України, обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і призначив покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає необхідним апеляцію захисника-адвоката в частині пом`якшення покарання залишити без задоволення.

Порушень кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, в засіданні апеляційного суду не встановлено.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2018 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду про вчинення злочину ОСОБА_7 з хуліганських мотивів та про доводи захисника щодо необхідності закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 з тих підстав, що ОСОБА_7 вже був притягнутий за вказане кримінальне правопорушення до адміністративної відповідальності за ст.124, 130 КУпАП.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2