Провадження № 1-кп/760/1674/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.02.2018 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (штраф не сплачений),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 разом із братом ОСОБА_5 приблизно о 17.00 год. 09.06.2018 перебували у приміщені магазину ТОВ «ЛЕВАИС», а саме у супермаркеті «Мега-Маркет», що розташований на першому поверсі ТРЦ «Більшовик» за адресою м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 6-б. Перебуваючи в магазині ОСОБА_4 по раптово виниклому злочинному умислу направленому на повторне таємне викрадення чужого майна, попросив свого брата ОСОБА_5 , якій не був обізнаний із наміром свого брата, взяв у відділені харчових продуктів ковбаси фірми «Ятрань» загальною вартістю 287,47 грн. з ПДВ та 239,56 грн. без ПДВ., які на прохання ОСОБА_4 поклав до сумки останнього.
Після цього ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, сказав брату ОСОБА_5 зачекати його на вулиці, не повідомивши останнього про свої злочині наміри, та продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, не маючи наміру розраховуватися за товар та реальної можливості через відсутність грошових коштів, пройшов межу касової зони з викраденим з вказаним вище чужим майном у своїй сумці та направився на вихід з магазину, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками охорони.
Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи, як вони викладені в обвинувальному акті.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, після допиту обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, і її умисні дії, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середнього ступеня, та дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , фактичні обставини справи, його критичне ставлення до вчиненого і відсутність цивільного позову, щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 та.п.2 ч.2 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ диск із записом з камери відео спостереження з магазину ТОВ «ЛЕВАЙС» - зберігати при матеріалах кримінального провадження; продукти харчування- залишити у власності ТОВ «ТВИЧ».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: