ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі :
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 00000207 від 13 березня 2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого,на утриманні двоє малолітніх дітей, не депутата, машиніста та навантажувача ТОВ«Кар`єр Городниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 13 березня 2018 року близько 15 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним фронтальним навантажувачем ZL-50G н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимоги ч. 1 п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України), рухався на підйом вологою ґрунтовою дорогою в межах території ТОВ «Кар`єр Городниця», що розташований за адресою с. Городниця вул. Сонячна, 40, Підволочиського району Тернопільської області у бік складських приміщень вказаного кар`єру.

Під час руху, ОСОБА_5 перевозив на лівій підніжці (східцях), тобто поза межами кабіни керованого ним фронтального навантажувача ZL-50G н.з. НОМЕР_1 , пасажира ОСОБА_6 , чим порушив вимоги п. 21.11 (а) ПДР України, згідно якого забороняється перевозити пасажирів поза кабіною водія у кузові автомобіля - самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла, внаслідок чого в один з моментів втратив контроль над керованим фронтальним навантажувачем ZL-50G, допустив різку його зупинку з подальшим рухом назад по схилу вниз, під час даної зупинки пасажир ОСОБА_6 не втримався і впав між переднім та заднім лівими колесами навантажувача, після чого відбувся його переїзд.

Внаслідок викладеного і в порушення вимог ч. 1 п. 1.5, 10.1 ПДР України водій ОСОБА_5 , який не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків та перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 спричинено поєднану травму голови, грудей, живота та тазу з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями головного мозку і внутрішніх органів, яка обумовила масивну крововтрату від чого останній помер на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1 та 21.11 (а) ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_6 .

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду, що 13 березня 2018 року, коли він перебував на роботі на території ТОВ «Кар`єр Городниця» до нього зателефонував ОСОБА_6 , який приходиться йому чотириюрідним братом, з яким перебував у дружніх стосунках, та попросив підвезти його, на що він погодився. Під час руху ОСОБА_6 перебував на лівій підніжці (східцях), тобто поза межами кабіни керованого ним фронтального навантажувача ZL-50G н.з. НОМЕР_1 . В один з моментів він втратив контроль над керованим фронтальним навантажувачем ZL-50G, допустив різку його зупинку та помітив, що ОСОБА_6 впав під навантажувач. Після зупинки одразу ж подзвонив на склад, щоб викликали швидку.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_7 суду пояснила, що є дружиною загиблого ОСОБА_6 та підтвердила, що він дійсно приходився обвинуваченому ОСОБА_5 чотириюрідним братом та перебував з останнім у дружніх відносинах. До обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру немає, просить не призначати покарання, пов`язаного з позбавленням волі та не позбавляти права керування транспортним засобом.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_5 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні злочину, згідно обвинувального акту за ч.2 ст.286 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони.

Також, беручи до уваги наявність обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання з урахуванням фактичних обставин справи, думку потерпілої, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення передбаченої ч.2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначення основного покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того суд вважає, що із обвинуваченого слід стягнути в користь держави процесуальні витрати.

Цивільний позов зі сторони потерпілої ОСОБА_7 не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 обирався 23 квітня 2018 року у вигляді особистого зобов`язання терміном на 2 місяці, на момент ухвалення вироку його дія закінчилася. Будь-яких клопотань зі сторони обвинувачення не надходило.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року, якою було накладено арешт на навантажувач ZL 50G н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «Терра», та знаходиться за адресою смт. Підволочиськ. вул. 22 січня, 7А, Тернопільської області слід скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374,377 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 в
період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, слід покласти обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави процесуальні витрати, а саме 1144 грн судово-автотехнічної експертизи, згідно висновку № 5-187/18.

Цивільний позов зі сторони потерпілої ОСОБА_7 не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 обирався 23 квітня 2018 року у вигляді особистого зобов`язання терміном на 2 місяці, на момент ухвалення вироку його дія закінчилася. Будь-яких клопотань зі сторони обвинувачення не надходило.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року, якою було накладено арешт на навантажувач ZL 50G н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «Терра», та знаходиться за адресою смт. Підволочиськ. вул. 22 січня, 7А, Тернопільської області скасувати.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя підпис
копія вірна:
Суддя Підволочиського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1