Справа №635/5318/18
Провадження №1-кс/635/2568/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю адвоката - ОСОБА_3
підозрюваного - ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
24 жовтня 2018 року захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , в якій зазначає, що в провадженні зазначеного слідчого перебуває кримінальне провадження за підозрою у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. 05 серпня 2018 року захисник звернулась до слідчого з клопотанням про призначення по справі судово-медичної експертизи, з метою встановлення тяжкості і часу отримання її підзахисним тілесних ушкоджень. Однак, своєчасно слідчий зазначене клопотання не розглянула, відповідь їй була надана лише 02 жовтня 2018 року, у зв`язку з чим було пропущений час для встановлення часу утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 і їх тяжкості. У зв`язку з чим просила визнати бездіяльність слідчого неправомірною.
Захисник та підозрюваний у судовому засіданні доводи, викладені в скарзі підтримали і просили скаргу задовольнити. Також пояснили, що до отримання відповіді на клопотання їм не було відомо про те, що їх клопотання було задоволено і судово-медична експертиза була призначена. Крім того, зазначили, що ОСОБА_4 перебував під домашнім арештом, у зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасно дізнаватися про необхідні слідчі дії щодо нього.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги посилаючись на те, що клопотання сторони захисту було розглянуто і задоволено своєчасно, про що є ухвала слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2018 року. Крім того, ними був пропущений строк на оскарження бездіяльності слідчого, встановлений вимогами КПК України.
Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Пункт 3 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує на тому, що недостатньо простого «призначення» захисника, який би виступав від імені обвинуваченого (підозрюваного), а право на юридичну допомогу повинно здійснюватися ефективно та практично, щоб забезпечити необхідний захист. Про це також зазначає і Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах «Артіко проти Італії», «Дауд проти Португалії» тощо. Оцінити чи буде конкретне представництво ефективним та практичним можна лише на підставі конкретних обставин справи, розглядаючи процес в цілому («Куліковський проти Польщі»). Для цього необхідно збалансовано підходити до таких моментів, як обов`язки та незалежність адвоката та зобов`язання конкретних державних органів. У випадках, коли інтереси правосуддя вимагають призначення адвоката, обвинувачений (підозрюваний) має право на допомогу юриста, досвід і компетентність якого відповідають характеру правопорушення, щоб він мав можливість надавати ефективну правову допомогу.
Стаття 20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачає, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:
1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);
2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;
3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;
4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;
5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;
6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;
7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;
8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;
9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів;
10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;
11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.
Крім того, частинами 4, 5 статті 46 КПК України, передбачено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Захисник має право брати участь у проведенні допиту та інших процесуальних діях, що проводяться за участю підозрюваного, обвинуваченого, до першого допиту підозрюваного мати з ним конфіденційне побачення без дозволу слідчого, прокурора, суду, а після першого допиту - такі ж побачення без обмеження кількості та тривалості. Такі зустрічі можуть відбуватися під візуальним контролем уповноваженої службової особи, але в умовах, що виключають можливість прослуховування чи підслуховування.
Частиною 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право:
1) знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують;
2) бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення;
3) на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату;
4) не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання;
5) давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати;
6) вимагати перевірки обґрунтованості затримання;
7) у разі затримання або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - на негайне повідомлення членів сім`ї, близьких родичів чи інших осіб про затримання і місце свого перебування згідно з положеннями статті 213 цього Кодексу;
8) збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази;
9) брати участь у проведенні процесуальних дій;
10) під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу;
11) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд мають право заборонити застосовування технічних засобів при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення відомостей, які містять таємницю, що охороняється законом, чи стосуються інтимного життя особи, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);
12) заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, про забезпечення безпеки щодо себе, членів своєї сім`ї, близьких родичів, майна, житла тощо;
13) заявляти відводи;
14) ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу;
15) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення;
16) оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом;
17) вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися;
18) користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2018 року захисником підозрюваного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 слідчому СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області подано клопотання про призначення і проведення у відношенні підозрюваного судово-медичної експертизи, з метою встановлення тяжкості виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та часу їх отримання.
07 серпня 2018 року, тобто в межах строків, встановлених ст.220 КПК України, слідчий на виконання вказаного вище клопотання сторони захисту, звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про призначення у відношенні ОСОБА_4 судово-медичної експертизи, яке ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2018 року було задоволено.
У той же час ані підозрюваним ані його захисником у судовому засіданні не надано належних та переконливих доказів тому, які саме обставини перешкоджали їм дізнатися до жовтня 2018 року, про стан розгляду свого клопотання.
Посилання підозрюваного та його захисника про неможливість явки до суду з метою дізнатися наслідки розгляду клопотання, оскільки підозрюваний перебував під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, судом не приймаються до уваги, оскільки у відношенні ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло та населений пункт, в якому він перебуває лише в нічний час. В інший час підозрюваний не був обмежений в своєму пересуванні та вільному спілкуванні зі своїм захисником.
За таких обставин суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки стороною захисту не доведені ті обставини, на які вона посилається, як на підставу бездіяльності слідчого. Також суд зазначає, що в цьому випадку захисником здійснюється доволі неефективний захист підозрюваного, в розумінні Європейської конвенції з прав людини.
Крім того, суд відзначає, що частиною 1 статті 304 КПК України встановлено, що Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідь слідчого на своє клопотання захисник отримала 02 жовтня 2018 року. До суду ж зі скаргою захисник звернулась лише 24 жовтня 2018 року, тобто з пропуском встановленого діючим законодавством строку на оскарження бездіяльності слідчого.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 29 жовтня 2018 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1