ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/13355/17
Провадження 1-кп/522/578/18

24 травня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000026 від 16.01.2017р. на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, маючого середньо - технічну освіту, одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, - 2007 р.н., 2010 р.н., 2015 р.н., працюючого помічником голови правління «Європейський міжнародний дитячий корпус миру», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих - ОСОБА_8 ,
цивільного позивача - ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого - ОСОБА_10
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

16.01.2017р. о 08.00 годині, водій ОСОБА_3 порушив пункти: 2.3. «б»; 12.1 «Правил дорожнього руху» України, які зобов`язують водія:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1.«Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_3 , маючи стаж керування легковими транспортними засобами менше двох років (посвідчення водія отримав 06.12.2016), керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA AVENSIS», р/н « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_11 , рухався в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, слизькому через ожеледь дорожньому покриттю вулиці Водопровідна, з боку вул. Високий провулок у напрямку вулиці Транспортна в місті Одеса, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги руху у протилежних напрямках, що позначені відповідною дорожньою розміткою, у лівій смузі свого напрямку руху зі швидкістю близько 50-55 км/год.

Наближаючись до заокруглення дороги ліворуч, на рівній ділянці, напроти будинку № 22 по вулиці Водопровідна в Приморському районі м. Одеси водій ОСОБА_3 вкрай уважним не був, постійно за дорожньою обстановкою не стежив, не врахував слизького стану дорожнього покриття, заходів що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

Через важкі погодні умови, що склалися - це ожеледь на проїзній частині, а також внаслідок відсутності достатнього досвіду керування транспортними засобами в складних погодних умовах водій ОСОБА_3 не обрав безпечної швидкості руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру не впорався з керуванням і допустив виїзд керованого транспортного засобу на зустрічну половину проїзної частини, де сталося зіткнення задньою частиною лівого борту автомобіля «TOYOTA AVENSIS», р/н « НОМЕР_1 » з лівою передньою частиною автомобіля «ВАЗ-210994», р/н « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку, зі швидкістю близько 30-40 км/год, у правій смузі свого напрямку руху, після чого автомобіль «ВАЗ-210994» рухаючись у некерованому стані допустив наїзд на автомобіль «Лексус RX- 350», р/н « НОМЕР_3 » під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався по вулиці Басейна та зупинився перед виїздом на проїзну частину вулиці Водопровідна.

В результаті ДТП пасажиру автомобіля «ВАЗ-210994», р/н « НОМЕР_2 » ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 130 від 13.03.2017, спричинені тілесні ушкодження, а саме: відкритий перелом основної фаланги 5-го пальця правої кисті; садна та напружена гематома лівої гомілки, яка викликала необхідність проведення оперативного втручання (дренування), що не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я більше трьох тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм, відповідно до п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Водієві автомобіля «ВАЗ-210994», р/н « НОМЕР_4 А» ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 149 від 01.02.2017, спричинені тілесні ушкодження, а саме: закриті переломи правої променевої кістки у типовому місці, шилоподібного відростку ліктьової кістки, човноподібної кістки, що не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я більше трьох тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм, відповідно до п. п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин ДТП № 5010 від 19.04.2017 водій автомобіля «TOYOTA AVENSIS», р/н « НОМЕР_1 » ОСОБА_3 належним виконанням вимог пункту 12.1 «Правил дорожнього руху», рухаючись з безпечною швидкістю, зберігаючи контроль розташування автомобіля на своїй правій половині проїзної частини, мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «ВАЗ-210994», р/н « НОМЕР_2 » і саме фактичні дії водія ОСОБА_3 знаходяться у причинному зв`язку із ДТП. Водій автомобіля «ВАЗ-210994», р/н « НОМЕР_2 » ОСОБА_6 , у свою чергу, перебував у аварійній ситуації та належним виконанням вимог пунктів 12.3 ПДР не мав технічної можливості запобігти зіткненню у цілому.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті, пояснивши, що злочин вчинив за вказаних вище обставин. Вирішення питання щодо матеріальних та моральних збитків, обвинувачений ОСОБА_3 представив на розсуд суду, пояснивши, що в нього застрахована цивільно-правова відповідальність, тому виплачувати матеріальну компенсацію повинна страхова компанія.
У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати, урахувати його щире каяття у вчиненому злочині та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від призначеного судом покарання на підставі вказаного закону.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , цивільний позивач - ОСОБА_9 в судовому засідання підтвердили обставини справи, зазначені в обвинувальному висновку, крім того, надали до суду позовні вимоги про стягнення з ПраТ «Київський страховий дім» та ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Представник приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» надав до суду заперечення щодо задоволення позовних вимог, зазначаючи, що вимоги позивачів є передчасними та безпідставними.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/. Докази щодо спричинення потерпілим та цивільному позивачу моральної та матеріальної шкоди під час судового розгляду обвинувального акту були досліджені судом в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, повністю доведена та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно за місцем проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей 2007 р.н., 2010 р.н., 2015 р.н., раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставинами, відповідно до ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, сприяв у розкритті зазначеного злочину, має трьох неповнолітніх дітей. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , по справі немає.

На підставі викладеного, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу, оскільки з урахуванням того, що ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та для попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.
Проте, ураховуючи незначний водійський стаж обвинуваченого, а також той факт що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась за вини обвинуваченого ОСОБА_3 призвела до отримання потерпілими тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_3 додаткового альтернативного покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Ст. 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії необережного злочину невеликої тяжкості, до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07 вересня 2017 року) являється особою, яка не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016р.» має дитину, якій не виповнилося 18 років.
Таким чином, ОСОБА_3 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Враховуючи, що ОСОБА_3 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він являється особою, яка не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016р.» має дитину, якій не виповнилося 18 років, необережний злочин, вчинений ОСОБА_3 не є особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити частково.
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно до ст. 22. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування") у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність, якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування, у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.
Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Київський страховий Дім», що підтверджується страховим полісом № АК /2192030 від 22.11.2016 року, яка застрахувала ОСОБА_11 , яка є дружиною ОСОБА_3 , як власника наземного транспортного засобу, відповідно Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до участі у розгляді справи у якості цивільного співвідповідача була залучена зазначена страхова компанія.
Як встановлено судом ПрАТ «Київський страховий Дім» була вчасно повідомлена про страховий випадок, який стався внаслідок ДТП 16.01.2017 р.
Відповідно до положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Тобто виходячи із суті такого страхування, вказаний Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.
Так, відповідно до висновку №009/17 від 15.02.2017р. експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_9 вбачається, що ринкова вартість автомобілю ВАЗ 210994, р/н НОМЕР_5 , 1998 р.в. в доаварійному стані складає 93234, 24 грн., вартість відновлювального ремонту 61265, 31 грн., та вартість матеріальної шкоди визначена в сумі 46874, 43 грн., станом на дату ДТП.
На підставі викладеного позовні вимоги цивільного позивача, власника транспортного засобу ВАЗ 210994, р/н НОМЕР_5 , 1998 р.в., ОСОБА_9 щодо стягнення з з ПрАТ «Київський страховий дім» на її користь матеріальних збитків в сумі 46874,43 гривень, пов`язаних з пошкодженням її майна в наслідок ДТП від 16.01.2017р.,- підлягає задоволенню.

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги цивільного позивача, ОСОБА_9 щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь затрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження №009/17 від 15.02.2017р. на суму 1800 гривень.
Однак, цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з ТОВ ПрАТ «Київський страховий дім» грошових коштів в сумі 2499,20 гривень за вартість евакуації автомобілю під час проведення експертного дослідження в період з 16.01.2017р. по 02.02.2017р.,- не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що відповідно до описової частини висновку експерта від 15.02.2017р. вбачається, що дослідження проводилось 02.02.2017р., натомість акт виконаних робіт ПП «Юком» датований 21.02.2017р. Таким чином цивільним позивачем ОСОБА_9 не надано відповідних доказів щодо підтвердження розміру зазначених збитків.
Крім того, цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальних збитків, які пов`язані з витратами по дефектації автомобілю в сумі 600 гривень; грошових коштів в сумі 900 гривень за тримання автомобілю на штрафній площадці, 9 гривень за штрафну площадку та 18 гривень за евакуацію, в всього 3327 гривень, - не підлягають задоволенню у зв`язку з ненаданням позивачем відповідних доказів щодо розміру зазначених збитків.
Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до положень п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема і шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.
Згідно ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які передбачають, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що розмір витрат на ліки, лікування визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Таким чином, документально підтверджені витрати на лікування потерпілої ОСОБА_7 в сумі 3935, 96 грн. та потерпілого ОСОБА_6 в сумі 4636,80 грн. підлягають стягнення з ТОВ ПрАТ «Київський страховий дім» в повному обсязі.

Крім того, ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода зокрема пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.
Порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність затверджений Інструкцією про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 13 листопада 2001 р. N9 455, Законом України «Про непрацездатність», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, обумовленими вродженням і похованням» від 18 січня 2001 р. № 2240-111.

Таким чином, позовна заява потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» грошових коштів в сумі 5161,75 гривень, пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності містить в собі підтверджуючі, відповідно до норм чинного законодавства, докази її втрати потерпілим ОСОБА_6 та підлягає задоволенню.
Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та цивільного позивача ОСОБА_9 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.
Таким чином, цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають частковому задоволенню.
Так, суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілі перенесли фізичну біль, через отримані фізичні травми, проведені операції, тривале лікування, душевні переживання, пов`язане з проведеним лікуванням, що внесло в їх життя негативні зміни, порушило їх нормальні життєві відносини, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 8000 гривень для кожного потерпілого.
Крім того, розглядаючи цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_9 суд, вважає, що неправомірними діями обвинуваченого їй була заподіяна моральна шкода, що виразилася у отриманні її близькими родичами тілесних ушкоджень, внаслідок чого вони стали перебувати на утриманні цивільного позивача ОСОБА_9 , а також пошкодження транспортного засобу, який належить їй на праві власності, що призвело до істотної зміні її нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з чим суд вважає, що на користь цивільного позивача ОСОБА_9 з ОСОБА_3 необхідно стягнути 3000 гривень моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню у відповідності зі ст.1167 ЦК України.
Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
На підставі викладеного цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування ВАТ «Київський страховий дім» завданої моральної шкоди підлягає до задоволення у сумі 196,80 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування ПрАТ «Київський страховий дім» завданої моральної шкоди підлягає до задоволення у сумі 231,80 грн., за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_9 про відшкодування ВАТ «Київський страховий дім» завданої моральної шкоди у сумі 3188,22 не підлягають до задоволення, у зв`язку з тим, що поданий не уповноваженою особою, відповідно до вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, цивільний позивач ОСОБА_9 не являється потерпілою- фізичною особою, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди.
Прокурором цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати по справі підлягають стягнення з обвинуваченого.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у ході досудового слідства не обирався.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді штрафу, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Призначене ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк,- залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Одеського науково-дослідний інститут судових експертиз затрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз та висновків, а саме:
- судової автотехнічної експертизи № 17-242 від 20.03.2017 на суму 792,00 грн.;
- судової автотехнічної експертизи № 17-243 від 20.03.2017 на суму 792,00 грн.;
- судової комісійної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №7-235 від 20.03.2017р. на суму 1733,20 грн.;

- судової автотехнічної експертизи № 5010 від 19.04.2017 на суму 792 гривні 00 копійок;

Стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» матеріальну шкоду, пов`язану з причиненням власнику автомобіля ВАЗ 210994, 2008 р.в. д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 збитків, сума яких встановлена висновком експерта ОСОБА_13 у сумі 46874грн, яка входить в суму страхового відшкодування згідно страхового полісу № АК (2192030, виданий ПрАТ «Київський страховий дім» 22.11.2016р.

Стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь потерпілого ОСОБА_6 документально підтверджену матеріальну шкоду- витрати на лікування у сумі 4636, 30 гривень.

Стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь потерпілої ОСОБА_7 документально підтверджену матеріальну шкоду- витрати на лікування у сумі 3935,96 гривень.

Стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь потерпілого ОСОБА_6 , шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в наслідок ДТП, в період з 16.01.2017р. по 03.09.2017р. у сумі 5161, 73 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 затрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження №009/17 від 15.02.2017р. на суму 1800 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 завдану моральну шкоду у сумі 8000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 завдану моральну шкоду у сумі 8000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 нам користь цивільного позивача ОСОБА_9 завдану моральну шкоду у сумі 3000 грн.
Стягнути з ВАТ «Київський страховий дім» на користь потерпілої ОСОБА_7 завдану моральну шкоду у сумі 196,80 грн.
Стягнути з ВАТ «Київський страховий дім» на користь потерпілого ОСОБА_6 завдану моральну шкоду у сумі 231,84 грн.
Речові докази по справі: автомобіль «TOYOTA AVENSIS», р/н « НОМЕР_1 та «ВАЗ-210994», р/н « НОМЕР_2 », передані під розписку власникам, вважати повернутими за належністю.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

24.05.2018