Справа №195/412/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2018 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 02.03.2018 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Томаківка Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 26.05.2017 р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 160 годин громадських робіт, громадські роботи відпрацьовано,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2018 приблизно о 15:00 год., ОСОБА_4 , знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_3 з дозволу володільця житла - ОСОБА_5 , де в ході спілкування помітив у спальній кімнаті мобільний телефон марки «Lenovo» S660» чорного кольору, одразу після чого у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вищевказаного майна, а саме мобільного телефону марки «Lenovo» S660", належного ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 02.03.2018 приблизно о 15:10 год., знаходячись в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 спить та сторонні особи не спостерігають за його діями, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Lenovo» S660», вартістю 1382,40 грн., належний ОСОБА_5 , яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 02.03.2018 приблизно о 15:00 год., ОСОБА_4 , знаходився в будинку АДРЕСА_3 з дозволу володільця житла - ОСОБА_5 , де в ході спілкування помітив у спальній кімнаті на тумбочці паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданий 09 жовтня 1997 року Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, одразу після чого у ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне заволодіння паспортом, шляхом таємного викрадення, з метою використання в особистих інтересах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом, ОСОБА_4 в цей же день, тобто 02.03.2018 приблизно о 15:10 год., знаходячись в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 спить та сторонні особи не спостерігають за його діями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, шляхом вільного доступу, викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 09 жовтня 1997 року Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, тим самим незаконно заволодів останнім, та утримуючи паспорт при собі направився до себе додому з метою подальшого використання викраденого паспорту в особистих інтересах.

23.03.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні за № 0000114 від 02.03.2018 р. було укладено угоду про примирення, за ініціативою останнього.

Відповідно до умов зазначеної угоди сторони у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України дійшли згоди на примирення, виклавши у ній формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, зазначивши, що угода є добровільною. Також, сторони угоди узгодили міру призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі строком 1 рік; за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання останнього звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

При цьому, обвинувачений погодився з узгодженою в угоді мірою призначеного йому покарання. Також сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він з потерпілим 23.03.2018 року дійшли угоди про примирення. При цьому зазначив, що під час укладення угоди він діяв добровільно, йому відомі права, надані законом, а також наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним та зазначив, що згоден з визначеним видом покарання, який узгоджений в угоді. За таких обставин, обвинувачений, посилаючись на добровільність своїх дій, просить суд затвердити вказану угоду, матеріальну шкоду потерпілому він відшкодував.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 23.03.2018 року.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні також просить суд затвердити вказану угоду, при цьому зазначив, що наслідки укладення такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі.
Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст дослідженої угоди про примирення, суд встановив наступне.

Зі змісту статті 468 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про затвердження угоди.

Відповідно до ч.3 ст.469 зазначеного Кодексу угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, щодо злочинів середньої тяжкості та злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості; за ч.3 ст. 357 КК України - злочином невеликої тяжкості. За таких обставин, у розумінні ч.3 ст.469 КПК України сторони мають право в рамках наданих їм процесуальних прав укласти угоду про примирення.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, а саме в угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Крім того, в угоді зазначені дата її укладення та вона скріплена особистими підписами сторін.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 зазначеного Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження судом даної угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та на її затвердженні наполягає.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тому суд кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, а також вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст. 357 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

До обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.
За таких обставин, суд доходе висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 370, 374, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 02.03.2018 р., угоду про примирення, укладену 23.03.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:

-за ч.3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

На підставі п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo» S660», паспорт громадянина України ОСОБА_5 , які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_5 залишити у потерпілого.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1

02.10.2018