Провадження № 1-кп/638/217/18
УХВАЛА
Іменем України

07 листопада 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судового засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0006087, внесений до ЄРДР 06.12.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має малолітню доньку, 2012 року народження, раніше судимого: вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2006 року за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.06.2007 року за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 21.09.2010 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.06.2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробування строком 1 рік, 28.09.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акту кримінальному провадженні №0004472 від 14.09.2016 року за ч.2 ст. 190 КК України, 27.10.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004908 від 04.10.2016 року за ч.2 ст. 190 КК України; 30.11.2016 року до Дзержинського районного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005875 від 23.11.2016 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів, зазначивши, що ризики, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження продовжують існувати. Вказав на те, що особа обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, раніше неодноразово був засуджений, довіру не виправдовує, під час знаходження на волі продовжив злочинну діяльність.. Вважає , що на даній стадії судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінуємих йому злочинів , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєні інкримінуємих злочинів, приймає до уваги, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, злочини, які йому інкриміновано, вчинив в період знаходження на іспитовому строку за попереднім вироком суду, той факт, що з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду , офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел отримання прибутку, запобіжний захід обрано з дотриманням вимог закону, дотепер наявна обґрунтованість обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися. Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що не зменшилися раніше заявлені ризики , які виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволення , застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який рахувати з 07 листопада 2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 331 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 17-30 години 07 листопада 2018 року , тобто до 17-30 години 05 січня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1