Справа № 631/72/18
Провадження № 1-кп/626/85/2018
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

08 серпня 2018 року Красноградський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1

за участю прокурора: ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Краснограді кримінальне провадження за № 0000522 від 04.11.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білий Яр, Верхнєкетського району, Томської області, українця, громадянина України, має професійну технічну освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Суворовського районного суду Херсонської області від 10.12.2009 року за ч.1 ст. 122 КК України до одного року та шести місяців обмеження волі та звільненого від відбування покарання умовно-достроково 17.12.2010 року на невідбутий строк вісім місяців і вісім діб;

вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.11.201 року за ч.2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до трьох років та восьми місяців позбавлення волі, звільнений 16.03.2015 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2017 року близько 09:00 годин, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, через отвір в паркані проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає проник в незачинену літню бесідку та діючи умисно з корисливих спонукань вчинив повторно таємну крадіжку електричної двох- комфорочної плити «Злата» чорного кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 21791/21792/21793 від 16.11.2017 року 657, 60 грн та електрообігрівача білого кольору «Wild-Wild» вартість якого висновком судово-товарознавчої експертизи № 21791/21792/21793 від 16.11. 2017 року не була визначена.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 направився до житлового будинку, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих спонукань, проник до будинку, пройшовши через незачинені двері та знаходячись у прихожій вчинив повторно таємну крадіжку мобільного телефону HTC Sensation Z710е, ІМЕІ: НОМЕР_1 та зарядного пристрою до нього, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 21791/21792/21793 від 16.11. 2017 року складає 795,00 грн.

Після цього ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину та в подальшому викрадене майно незаконно обернув на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1632,60 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене повторно.

В пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 судовому засіданні винним себе визнав повністю, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, пояснивши, що дійсно 25.10.2017 року близько 09:00 годин проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Потім з літньої бесідки викрав електричну двох комфорочну плиту чорного кольору та електрообігрівач білого кольору. Далі він через незачинені двері проник до будинку, де в прихожій скоїв крадіжку мобільного телефону HTC Sensation, викрадене обернув на свою користь. Просив суворо його не карати і щиро розкаявся у скоєних злочинах.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 згідно заяви просив судовий розгляд по даному кримінальному провадженні провести у його відсутність, наслідки застосування ч.3 ст. 349 йому роз`ясненні і зрозумілі. Покарання просить призначити на розсуд суду, претензій не має.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, витрат на проведення експертиз.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, суду надано не було.

При цьому суд виходить із правової позиції, висловленої Європейським судом з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у п.24 рішення у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення у справі «Гуренка проти України № 2», в яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів сторони захисту з метою обстоювання правової позиції обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення.

Суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у житло та інше приміщення, повторно.

Таким чином, у суду є достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 , в силу вимог ч.3 ст.373 КПК України, якою передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставин, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Судом вивчалися відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він є громадянином України, раніше два рази судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно характеристики, наданої Старозбур`ївським сільським головою, обвинувачений зарекомендував себе негативно, був раніше засуджений, після повернення з місць позбавлення не довгий час проживав на території сільської ради. З 2006 року виїхав в невідому напрямку у зв`язку знищенням будинку внаслідок пожежі.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ч.4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в його ізоляції та поміщенні на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Також на думку суду, саме покарання у виді реального позбавлення волі буде запобігати вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 594, 00 гривні необхідно стягнути з обвинуваченого користь держави.

Цивільний позов по кримінальному провадженні 0не заявлено.

Прокурор відповідно до ч.4 ст. 176 та ч.1 ст. 331 КПК України не звертався з письмовим клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченого.

Разом з тим, суд вважає, що з метою виконання вироку можливо застосувати п.а ч.1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України,

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та шість місяців.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взяти його під варту в залі судового засідання до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 08.08.2018 року.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 21791/21792/21793 від 16.11. 2017 року в розмірі 594,00 грн, які перерахувати на р/р 300, код доходів 24060300, код одержувача 37886402, МФО 851011 УДКС України в Красноградському районі, Харківської області.

Речові докази: двох комфорочну плиту «Злата» чорного кольору та електрообігрівач білого кольору «Wild-Wild» залишити у власності та користуванні потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Обвинувачений, його захисник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя