Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/48/2018 Справа № 641/9342/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

З участю прокурора ОСОБА_3 ,

Представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

Потерпілої ОСОБА_5 ,

Захисника адвоката ОСОБА_6 ,

Обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000700 від 16 серпня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітніх дітей: дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, мешкаючого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 15 серпня 2014 року о 19.20 год., керував технічно справним автомобілем « Богдан 211040» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по пр-ту Гагаріна у м. Харкові, зі швидкістю не менше 88-90 км/год. зі сторони провулку Золотого в напрямку вулиці Молочної м. Харкова. На шляху прямування в районі будинку 43/2 по проспекту Гагаріна у м. Харкові, ОСОБА_7 , діючи необережно, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, з перевищенням допустимої швидкості руху у населеному пункті, незважаючи, що для руху його автомобіля на світлофорному об`єкті був увімкнений забороняючий рух червоний сигнал, не вжив заходів щодо зупинки транспортного засобу перед пішохідним переходом та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїжджу частину по пішохідному переходу на дозволяючий зелений сигнал світлофора для руху пішоходів, зліва направо по ходу руху автомобіля «Богдан 211040», чим ОСОБА_7 порушив вимоги п. 8.7.3. е) Правил дорожнього руху України, який передбачає, що сигнали світлофора мають такі значення е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних, миготливих сигнали забороняють рух та п. 12.4 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді несумісної з життям поєднаної травми тіла, від якої загинув на місці.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та суду пояснив, що 15 серпня 2014 року керував автомобілем «Богдан 2110» та рухався зі швидкістю 70-80 км/год у крайній лівій смузі по пр.-т. Гагаріна з Одеської у бік центру міста. Під`їхавши до перехрестя, продовжив рух на дозволяючий, зелений сигнал світлофора, однак в цей час на проїзджу частину вибіг пішохід, пройшовши приблизно два метри, він здійснив на нього наїзд. Він намагався зманеврувати від наїзду в праву сторону, але не встиг. Після чого, зупинив автомобіль і почав викликати швидку допомогу. Зазначив, що рухався на зелений сигнал світлофору з перевищенням допустимої швидкості руху у населеному пункті.

Не дивлячись на часткове визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчинені інкримінуємого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка є дочкою загиблого ОСОБА_11 та яка у судовому засіданні пояснила, що про обставини наїзду на її батька автомобілем під керуванням ОСОБА_7 їй стало відомо під час досудового розслідування та судового розгляду та внаслідок чого їй було заподіяна матеріальна і моральна шкода.

-показаннями свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні, яка пояснила, що 15 серпня 2014 року приблизно о 19:30, підходивши до пішохідного переходу, який розташований коло зупинки громадського транспорту «Державінська» по пр.-т. Гагаріна, побачила, що загорілось зелене світло світлофору, та почала прискорювати крок, щоб перейти проїзджу частину. Почавши рух по пішохідному переході побачила, як чоловік почав переходити проїзджу частину з дорожнього острівця і в цей час з лівої сторони з великою швидкістю виїхав легковий автомобіль, темного кольору, і здійснив на нього наїзд.

-даними протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 15.08.2014 року зі схемою та фототаблицею до нього, яким зафіксовано місце наїзду автомобіля під керуванням водія ОСОБА_7 на потерпілого ОСОБА_11 ( а.с. 90-102 т.1)

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.08.2015 року за участю потерпілої та її представника, обвинуваченого, який на місці повідомив обставини,скоєння ним ДТП 15.08.2014 року. ( а.с 141-144 т.1)

-даними висновку судово - медичної експертизи № 2615-Дм/14 відповідно до якого встановлені тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_11 внаслідок дорожньо транспортної пригоди 15.08.2014 року та встановлено, що причиною смерті потерпілого є несумісна з життям сочетана травма тіла, , за ступенем тяжкості яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Спричинені потерпілому тілесні ушкодження могли утворитися в строк та при обставинах вказаної дорожньо транспортної пригоди.( а.с. 105-109 т.1)

-даними висновку комплексної судової медичної, медико -криміналістичної експертизи № 362- КЭ/711 МК/1215/ 14 відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_11 стала зазначена несумісна з життям травма тіла, що має безпосередній причинний зв`язок між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ( а.с.118-140 т.1)

-даними висновку судової автотехнічної експертизи № 669/15 від 20.08.2015 року відповідно до якої, в даній дорожньо транспортній ситуації водій автомобіля ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3. 12.4 ПДД України та мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання зазначених вимог Правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації, що склалася дії водія автомобіля « Богдан 211040» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України і перебували з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди. ( а.с. 147-149 т.1)

-даними висновку повторної судової-автотехнічної експертизи № 545/17 від 10.08.2017 року, згідно якого в діях ОСОБА_7 вбачається порушення п. 8.7.3. е) Правил дорожнього руху України, який передбачає, що сигнали світлофора мають такі значення е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних, миготливих сигнали забороняють рух та п. 12.4 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. ( а.с. 200-206 т.2).

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_7 доведеною та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_11 ..

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, не працює.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставини обтяжують покарання ОСОБА_7 відсутні.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення

Щодо застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_7 права керування транспортним засобом на мінімальний строк, визначений санкцією ст. 286 ч.2 КК України та ст. 55 КК України, оскільки вважає, що застосування додаткового покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і справедливим по відношенню до потерпілих, як того вимагає п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання».

7 вересня 2017 року набрав законної сили Закон України « Про амністію у 2016 році».

Ст. 1 п. В вказаного Закону передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, якщо такі особи мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами та не позбавлені відносно них батьківських прав.
Ст. 15 Закону України « Про амністію у 2016 році» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
ОСОБА_7 у судовому засіданні просив застосувати до нього Закон України « Про амністію у 2016 році», оскільки він має трьох малолітніх дітей дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно яких не позбавлений батьківських прав.

Обставини, визначені ст. 9 Закону України « Про амністію у 2016 році» щодо ОСОБА_7 відсутні.

ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності.

Станом на день набрання вищевказаним Законом чинності ОСОБА_7 мав трьох малолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав, що підтверджується довідкою Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради № 2124/0/202-18 від 08 серпня 2018 року.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом, звільнити його від відбування основного та додаткового покарання на підставі ст. 1 п. «в», ст. 15 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Згідно зміненої позовної заяви ОСОБА_5 ( а.с. 16-20 т.2), остання просить стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 12620, 59 грн., яка заподіяна витратами на поховання батька, а також моральну шкоду у сумі 359876, 59 грн., яка заподіяна їй загибеллю батька.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдану шкоду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової шкоди від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 ЦК України.

Ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винний водій.

Таким чином, саме ОСОБА_7 повинен відповідати за завдану моральну та матеріальну шкоду.

Судом встановлено та доведено у повному обсязі зібраними у кримінальному проваджені доказами вину ОСОБА_7 у скоєному кримінальному правопорушенні і між його неправомірними діями та наслідками встановлений причинний зв`язок, а тому з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 слід стягнути моральну шкоду. Виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, врахувавши всі моральні страждання, які перенесла потерпіла, порушення її нормальних життєвих зв`язків, непоправність втрати для неї, суд вважає вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12630, 59 грн., яка заподіяна витратами на поховання та встановлення пам`ятника, суд вважає, що вказані вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, як підтверджені належними доказами та, оскільки саме винними діями ОСОБА_7 завдана майнова шкода ОСОБА_5 , він повинен надати відповідне відшкодування потерпілій.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню за проведення автотехничних експертиз № 669/15 від 20.08.2015 року у сумі 1104, 84 грн. та № 544/17 від 10.08.2017 року у сумі 3163, 84 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання на підставі ст. 1 п. «в», ст. 15 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Стягнути ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 12630, 59 грн. ( дванадцять тисяч шістьсот тридцять грн.59 коп.).

Стягнути ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 200000 грн. ( двісті тисяч грн.).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз у загальній сумі 4268, 68 грн. ( чотири тисячі двісті шістдесят вісім грн. 68 коп.).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1