Справа №: 343/599/18
Провадження №: 1-кп/0343/86/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 16.10.2017 року за номером № 0000649, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, працюючого укладальником-пакувальником в ТзОВ «Родина», одруженого, на утриманні якого знаходяться двоє неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 357 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 вчинив крадіжку, тобто таємно викрав чуже майно, а також незаконно заволодів паспортом та іншим важливим особистим документом.

Злочини вчинено за таких обставин:

15 жовтня 2017 року близько 17:30 год. ОСОБА_7 , проходячи галявиною біля лісового масиву позаду стадіону «Нафтовик», що в м.Долина Івано-Франківської області, побачив автомобіль марки ВАЗ-2105, номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , в якому знаходились особисті речі останнього та ОСОБА_4 , після чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з вказаного автомобіля таємно викрав належні ОСОБА_4 речі: жіночу сумку вартістю 150,00 грн., грошові кошти в сумі 500,00 грн., гаманець вартістю 100,00 грн., планшет марки «Леново» вартістю 1500,00 грн., банківську карту для виплат ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_4 , а також належні ОСОБА_5 речі: мобільний телефон марки «Флай Німбус 9» вартістю 1000,00 грн., сім карту оператора «Київстар» вартістю 20,00 грн., сім карту оператора «Водафон» вартістю 20,00 грн., спортивний рюкзак «Камуфляжний» вартістю 150,00 грн., спортивне взуття вартістю 100,00 грн., флеш носій 8 гб вартістю 100,00 грн., які переніс за місцем свого проживання, чим заподіяв ОСОБА_4 та ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2250,00 грн. та 1390,00 грн. відповідно, а всього викрав майна на загальну суму 3640,00 грн. Крім цього, ОСОБА_7 з сумки ОСОБА_4 викрав особисті документи, а саме: паспорт громадянки України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та посвідчення водія серії НОМЕР_3 на її ім`я, чим порушив права та законні інтереси потерпілої на підтвердження її особи, громадянства та документальне посвідчення права керування транспортними засобами. Викрадені особисті документи ОСОБА_7 приніс до місця свого проживання, де зберігав до видачі їх правоохоронним органам.
В судовому засіданні ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при викладених в обвинувальному акті обставинах. При цьому пояснив, що дійсно 15 жовтня 2017 року близько 17:30 год. він проходив позаду стадіону «Нафтовик», що в м.Долина Івано-Франківської області, де побачив автомобіль марки ВАЗ- 2105, номерний знак НОМЕР_1 , замок якого відчинив ключем від своєї квартири та таємно викрав з автомобіля жіночу сумку, грошові кошти, гаманець, планшет марки «Леново», банківську карту для виплат «Ощадбанку», мобільний телефон, рюкзак, спортивне взуття та флешку. З жіночої сумки він викрав також паспорт та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 . Викрадені речі він приніс до себе додому. В подальшому гроші він витратив на власні потреби, мобільний телефон продав за 350,00 грн., а планшет за 1000,00 грн. Карту для виплат «Ощадбанку», рюкзак та взуття він викинув. На вчинення злочину його спонукало те, що дружина хвора, на його утриманні знаходяться неповнолітніх 2 дітей, а також він має багато боргів по кредитах. Він розуміє, що вчинив неправильно, розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати.

Так як обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю та дав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежив обсяг досліджуваних доказів в даному кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого в суду немає, потерпілих та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт викрадення ОСОБА_7 з автомобіля марки ВАЗ-2105, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 вказаних вище речей та документів. Крім того, потерпіла ОСОБА_4 вказала, що після вчинення крадіжки на її мобільний телефон прийшло повідомлення про те, що з її карти ПАТ «Ощадбанк» намагалися зняти кошти, а згодом почали приходити смс-повідомлення про вимагання спочатку 1000,00 грн., а потім 1500,00 грн. за повернення документів. Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що обвинувачений пробачення в них не попросив, завдану злочином шкоду не відшкодував, речі не повернув, тому просять покарати обвинуваченого ОСОБА_7 згідно закону.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 357 ч.3 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.ст. 185 ч.1, 357 ч.3 КК України, оскільки він вчинив крадіжку, тобто таємно викрав чуже майно, а також незаконно заволодів паспортом та іншим важливим особистим документом.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, оскільки обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин не встановлено.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить його активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому суд не враховує як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виявлятися в намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Однак, незважаючи на те, що злочин вчинено більше 7 місяців тому і обвинувачений працює укладальником-пакувальником в ТзОВ «Родина», тобто має постійну роботу, отримує заробітну плату, він потерпілим жодної копійки матеріальної шкоди не відшкодував, а пробачення попросив тільки в судових дебатах.

Одночасно суд враховує, що жодних доказів на підтвердження хвороби своєї дружини, про що він стверджував в судовому засіданні, обвинувачений суду не надавав, незважаючи на те, що суд 2 рази оголошував перерву в судовому засіданні з цією метою.

При цьому суд вважає, що наявність боргів, яка, крім того, також нічим не підтверджена, не може бути підставою, що враховується при призначенні обвинуваченому покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він одружений, працює укладальником-пакувальником в ТзОВ «Родина», має середню спеціальну освіту, згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд також керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд вважає, що за наявності вищеназваних обставин, з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 які погодилися з думкою прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді арешту, враховуючи дані про особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення злочину, зокрема те, що він по даний час шкоду не відшкодував, після вчинення крадіжки неодноразово направляв потерпілій СМС-повідомлення, вимагаючи викуп за те, що віддати їй паспорт та посвідчення водія, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді арешту.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів та відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й його особі та меті покарання.

При цьому, враховуючи, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому не обирався і він не ухилявся від явки до слідчого, прокурора та суду, суд не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Судових витрат у кримінальному провадженні не має, цивільний позов не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним тапризначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 2 місяці;
- за ч.3 ст. 357 КК України у виді арешту на строк 1 місяць.
Згідно з ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Флай» ІМЕІ 1. НОМЕР_4 , ІМЕІ 2. НОМЕР_5 повернути потерпілому ОСОБА_5 ; посвідчення водія та паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с.Новошин Долинського району Івано-Франківської області повернути потерпілій ОСОБА_4 ; диск, на якому знаходиться запис з камер відеоспостереження з банкомату по вул. Б.Хмельницького в м.Долина Івано-Франківської області за період 18.15 год. по 18.45 год. 15.10.2017 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: