УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/264/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
14 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодяжне Романівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30.05.2017 року вироком Романівського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік,
обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України,-
В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення злочину, встановлених судом, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Виключити з вироку суду посилання на ч.4 ст.70 КК України та ухвалити рішення, яким вирок Романівського районного суду Житомирської області від 30.05.2017 року за ч.3 ст.185 КК України щодо ОСОБА_9 виконувати окремо, в решті вирок залишити без зміни. Вважає, що при призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року, ОСОБА_9 є особою, щодо якої застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.
Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Романівського районного суду Житомирської області від 30.05.2017 року та визначено обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 вирішено рахувати з 04.12.2017 року, тобто з дня взяття під варту.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
За обставин встановлених судом та викладених у вироку, 15.01.2017 року близько 18 години між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували в житловому будинку ОСОБА_11 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_10 та руками відштовхнув останнього, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на ліжко. Після цього, ОСОБА_9 наніс не менше одного удару взутою ногою в область спини ОСОБА_10 .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому 6-7 ребер ліворуч з ушкодженнями реберної плеври, крововиливу в ліву плевральну порожнину, крововиливу в ліву легеню, гематоми нижньої долі лівої легені, які відносяться до тяжкого ступеня тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні ОСОБА_10 , тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене судом за ч.1 ст.121 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 покарання ніким з можливих апелянтів не оскаржується.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .
Так, призначаючи ОСОБА_9 остаточне покарання, суд першої інстанції застосував ч.4 ст. 70 КК України та до призначеного покарання частково приєднав покарання, призначене останньому вироком Романівського районного суду Житомирської області від 30.05.2017 року.
Але, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Романівського районного суду Житомирської області від 30.05.2017 року ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням відповідно до ст. 76 КК України певних обов`язків (т.1 а.п. 232-234).
Відповідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Враховуючи, що вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року ОСОБА_9 засуджено до реальної міри покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину 15.01.2017 року, тобто до ухвалення вироку щодо останнього від 30.05.2017 року, при призначенні остаточного покарання суд першої інстанції не повинен був застосовувати норми ч.4 ст.70 КК України та частково приєднувати покарання за попереднім вироком. Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання вироком Романівського районного суду Житомирської області від 30.05.2017 року підлягає самостійному виконанню.
Таким чином, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи, що вказані зміни не погіршують становища обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає за можливе змінити вирок місцевого суду з постановленням ухвали.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що слід змінити вирок місцевого суду в частині призначення остаточного покарання з наведених мотивів.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року щодо ОСОБА_9 змінити.
Виключити з вироку посилання на ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання
Вирок Романівського районного суду Житомирської області від 30.05.2017 року щодо ОСОБА_9 , засудженого за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік виконувати окремо.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду протягом трьох місяців, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: