АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року у кримінальному провадженні за № 0000224 від 19.07.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти: купюри номіналом 100 євро /10 пачок по 100 шт., 1 пачка - 140 шт) загальною кількістю 1040 шт. на загальну суму 104 000 євро, купюри номіналом 500 євро (2 пачки по 100 шт., 1 пачка - 31 шт.) загальною кількістю 231 шт. на загальну суму 115 500 євро, купюри номіналом 50 євро (3 пачки по 100 шт.) загальною кількістю 150 шт. на загальну суму 15 000 євро, всього загальною сумою 234 500 євро, купюри номіналом 100 доларів США (3 пачки по 100 шт., 1 пачка - 24 шт., 1 пачка - 107 шт.) загальною кількістю 472 шт. на загальну суму 47 100 доларів США, купюри номіналом 50 доларів США ( 1 пачка - 13 шт.) загальною кількістю 13 штук на загальну суму 650 доларів США, купюра номіналом 10 доларів США - 1 шт., купюра номіналом 5 доларів США - 1 шт., всього загальною сумою 47 765 доларів США, вилучені 15.03.2018 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, користування та розпорядження ними.
Слідчий суддя вважає наявними передбачені ст. 170 КПК України підстави для арешту на майно, оскільки вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст. 98 КПК України, що вказує на необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження - арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів

ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вилучені грошові кошти з підстав її незаконності та необґрунтованості, та просить постанови нову якою відмовити в задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Вимоги мотивує тим, слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт грошових коштів було достовірно відомо що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 24 квітня 2018 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_8 та скасовано арешт на зазначені грошові кошти.
Власник майна вказує, що клопотання органу досудового розслідування подано з порушення строків на звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, тобто з порушенням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України
Також зазначає, що в доданих до нього матеріалах що обґрунтовують клопотання відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Також апелянт вважає, що прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вилучені грошові кошти з метою збереження речових доказів,тим паче звертаючись з таким клопотанням повторно, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання у якості речових доказів вказаних коштів, а також не підтверджено належними доказами обставини, при яких грошові кошти були здобуті злочинним шляхом, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення чи є речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_11 звертає увагу, що він не є підозрюваним у кримінальному провадженні та не має жодного відношення до розслідування його обставин.
Додає, що вилучені кошти мають законне походження та задекларовані апелянтом, а документи на підтвердження цього були долучені ОСОБА_12 під час розгляду клопотання.
Заслухавши доповідь судді, представників власника майна, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити,позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих матеріалів справи вбачається, що що відділом процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 212 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що на території м.Києва, м.Кіровоград, м.Львів, м.Донецьк та м.Маріуполь упродовж 2011-2018 років здійснює протиправну діяльність злочинна група, організована ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином Республіки Молдови та Федеративної Республіки Німеччини, до якої входять також службові особи ТОВ «BIOTEXCOM» та інших підконтрольних ним підприємств, які під виглядом проведення програм допоміжних репродуктивних технологій із застосуванням сурогатного материнства сприяють іноземним громадянам в здійсненні незаконних угод щодо малолітніх дітей (громадян України) та під час своєї діяльності ухиляються від сплати податків в особливо великих розмірах.
Зокрема, службові особи ТОВ «BIOTEXCOM» сприяють безпідставному внесенню до довідок про генетичну спорідненість недостовірної інформації про іноземних громадян, батьків новонароджених громадян України, після чого іноземні громадяни незаконно реєструють новонароджених громадян України як громадян іноземних держав та вивозять назавжди з території України. Фактичними батьками таких дітей являються невідомі особи, так як при лікувальній програмі допоміжних репродуктивних технологій використовуються яйцеклітини та сперматозоїди донорів з банків, які не мають жодного відношення до іноземців, яких вписують батьками в довідки про генетичну спорідненість.
З метою отримання послуг іноземні громадяни укладають з клінікою ТОВ «BIOTEXCOM» угоди щодо застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та пов`язаних з цим послуг, вартість послуг складає 50 тис. євро. Зазначені кошти іноземцями надаються готівкою посадовим особам або власникам ТОВ «BIOTEXCOM» як на території України, так і за кордоном.
Попередньо встановлено, що валовий дохід ТОВ «ВІОТЕХСОМ» () в 2015 році склав - 122 112 000,00 грн., а в 2016 році - 244 475 000,00 грн. Водночас, згідно з податковою декларацією на прибуток ТОВ «ВІОТЕХСОМ» у 2015 році валовий дохід даного підприємства становив - 9 100 130,00 грн., а в 2016 році - 14 471 770,00 грн. В результаті невідображення валового доходу в податковій декларації на прибуток підприємства службові особи ТОВ «ВІОТЕХСОМ» ухилилися від сплати податків в особливо великих розмірах та не сплатили до бюджету України в 2015 році - 21 млн. грн., а в 2016 році - 43 млн. грн.
В подальшому грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, злочинне угрупування легалізовує шляхом придбання елітної нерухомості та елітних автомобілів як на території України, так і за її межами, а також на тимчасово окупованих територіях, через підконтрольні їм підприємства.
Під час досудового розслідування за місцем проживання організатора даної злочинної групи ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку 15.03.2018 виявлено та вилучено грошові кошти загальною сумою 47 765 доларів США, законність походження яких ОСОБА_10 на момент проведення обшуку підтвердити не зміг.
Постановою заступника начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 16.03.2018 вказані грошові кошти визнанні речовими доказами у.

04.05.2018 року заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні слідчих слідчого відділу управління з розслідувань злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт грошових коштів, вилучені 15.03.2018 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, користування та розпорядження ними.
31.05.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання органу досудового розслідування було задоволено, та накладено арешт на вилучені грошові кошти.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, власника мана та його представника, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000224 та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, при цьому врахував завдання арешту майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у право власності з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути приховане чи використане, арешт на нього слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання представника власника майна на те, що слідчому судді було відомо про те, що раніше ухвалою апеляційного суду міста Києва було скасовано арешт на вилучені грошові кошти, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказана ухвала, не є предметом апеляційного перегляду у даному судовому засіданні.
Посилання апелянта на те, що, прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вилучені грошові кошти з метою збереження речових доказів, оскільки клопотання органу досудового розслідування не містить належних та допустимих доказів що його обґрунтовують, та які вказують на причетністьОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення , не заслуговують на увагу колегії суддів, та спростовуються наданих прокурором в судовому засіданні матеріалами: повідомленням про підозру ОСОБА_13 від 13.07.2018 (а.с.185), постановою про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.72-74).

До клопотання додано документи, за якими ОСОБА_14 є засновником ТОВ «Віотехсом», в суді апеляційної інстанції прокурором подано дослідження фінансово-господарських операцій здійснених за участю підприємства ТОВ «Віотехсом» за податкові періоди з січня 2015 по грудень 2017 року, за якими вбачається ухилення товариства від сплати податків, тоді як дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) визначений за правилами бухгалтерського обліку складає 41 711 104 гривень, фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) складає 1 610 267 гривень, при цьому податок на прибуток 289 848 гривень. Згідно відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, ОСОБА_15 не отримував доходів як фізична особа (а.с.57).

На підставі викладеного, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним. При цьому колегія суддів зважує на ту обставину, що надана стороною захисту копія декларації ОСОБА_16 була зареєстрована податковими органами 20.03.2018 року, тоді як обшук мав місце 15.03.2018 року.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти: купюри номіналом 100 євро /10 пачок по 100 шт., 1 пачка - 140 шт) загальною кількістю 1040 шт. на загальну суму 104 000 євро, купюри номіналом 500 євро (2 пачки по 100 шт., 1 пачка - 31 шт.) загальною кількістю 231 шт. на загальну суму 115 500 євро, купюри номіналом 50 євро (3 пачки по 100 шт.) загальною кількістю 150 шт. на загальну суму 15 000 євро, всього загальною сумою 234 500 євро, купюри номіналом 100 доларів США (3 пачки по 100 шт., 1 пачка - 24 шт., 1 пачка - 107 шт.) загальною кількістю 472 шт. на загальну суму 47 100 доларів США, купюри номіналом 50 доларів США ( 1 пачка - 13 шт.) загальною кількістю 13 штук на загальну суму 650 доларів США, купюра номіналом 10 доларів США - 1 шт., купюра номіналом 5 доларів США - 1 шт., всього загальною сумою 47 765 доларів США, вилучені 15.03.2018 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, користування та розпорядження ними - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3148/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_17 Доповідач: ОСОБА_1