Справа № 745/801/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/558/2018
Категорія - ч.1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2017 року за № 0000251 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свірок, Сосницького району, Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Час попереднього ув`язнення з 01 жовтня 2017 року, до вступу вироку в законну силу, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання за даним вироком постановлено обчислювати з 01 жовтня 2017 року.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2017 року, близько 17 години, ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , умисно завдав останній одного удару ножем в життєво важливу частину тіла - живіт, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, що супроводжується раною на лівій боковій стінці живота, пошкодженням тонкого кишківника, його брижі та внутрішньою кровотечею, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки вирок є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винуватого. Зазначає, що ОСОБА_8 у скоєному проявив щиросердечне розкаяння та пожалкував про скоєння ним кримінального правопорушення, адже йому виповнилося лише 24 роки, проте суд не взяв до уваги його молодий вік. Крім того, поза увагою суду залишено позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка претензій не має, цивільний позов до нього не заявляла, тривалий час підтримувала з ним близькі стосунки та проживала у цивільному шлюбі, безпосередньо перед скоєним вживала з ним спиртні напої. Вказує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з батьками, а тому з урахуванням характеристик та обставин справи, на думку апелянта, суд мав можливість застосувати ст. 75 КК України, звільнивши підзахисного від відбування покарання з випробуванням.

В запереченні на апеляційну скаргу, прокурор у кримінальному провадженні начальник Сосницького відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення, а вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 апеляційної скарги не подавав і з клопотанням про його особисту участь в судовому засіданні апеляційного суду не звертався. У відповідності до ч. 4 ст. 401 КПК, обвинувачений піддлягає обов`язковому виклику в судове засідання апеляційного суду у випадку, коли про це надійшло його клопотання, тому ОСОБА_8 не був доставлений в засідання апеляційного суду, його інтереси представляв адвокат ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, аргументи захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає. Таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження вони не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вбачається із вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини по кримінальному провадженню, дані про особу винуватого, який посередньо характеризується за місцем проживання, враховано і наявність пом`якшуючих обставин, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставини, яка обтяжує його покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. А тому за вказаних підстав місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімальної санкції частини статті, за якою останнього притягнуто до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Оскільки ОСОБА_8 посягав на здоров`я людини, то покарання, призначене йому, повинно бути спів розмірним скоєному злочину. На думку колегії суддів, тільки покарання у виді позбавлення волі спів розмірне злочину, скоєному обвинуваченим.

Таким чином, всі доводи, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, враховані. А твердження захисника про те, що призначене покарання без застосування ст. 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через його суворість є безпідставними, виходячи з того, що на момент вчинення даного злочину ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а фактором, який може вплинути на скоєння ним повторного злочину є те, що останній має схильність до вживання спиртними напоями.

Враховуючи вище перелічені обставини, відсутність претензій з боку потерпілої ОСОБА_9 та відсутності заявлення цивільного позову, колегія суддів приходить до переконання, що призначене судом першої інстанції покарання відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги про призначення ОСОБА_8 явно несправедливого покарання через суворість.

Таким чином, підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання надмірно суворим, колегія суддів не вбачає. Підстав для зміни вироку та призначення покарання зі застосуванням ст. 75 КК України, про що просить захисник, не встановлено.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407-408, 411-419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії даної ухвали..

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4