Ухвала
Іменем України
02 травня 2018 р.

м. Київ
справа № 323/2415/15-к
провадження № 51-5775 ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 січня 2018 року,

встановив:

вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року ОСОБА_4 , засуджено за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 та пункту 2 частини 2 статті 76 цього Кодексу.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 січня 2018 року вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 . Вважає, що вказані судові рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Одночасно, перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2, 3, 5 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування особи, що подає касаційну скаргу, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді, а також до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Проте, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник не дотрималася.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, у касаційній скарзі не наведено обґрунтування незаконності судових рішень, з урахуванням вимог статті 438 КПК.
Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, усупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК, захисником не долучено до касаційної копії судових рішень, які нею оскаржуються.
Більше того, не виконано захисником і вимог частини 6 статті 427 КПК, оскільки не додано до касаційної скарги стільки її копій з додатками в кількості, що буде необхідною для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Окрім зазначеного, захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, не звернула уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

Також, у частині 1 статті 50 КПК, визначено що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Проте, захисником не долучено до касаційної скарги жодних документів на підтвердження повноважень щодо надання правової допомоги засудженому ОСОБА_4 .
Водночас, відсутність у касаційній скарзі застережень захисника щодо її участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:
касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 січня 2018 року залишити без руху, надавши їй п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3