Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1208/17
Номер провадження 1-кп/530/15/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2018 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника-адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0357 від 13.07.2017 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Опішня, Зіньківського району, Полтавської області, проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова середня, одружений, має на утриманні 3 дітей, непраюючого, інвалід 3 групи, раніше не судимий, не військовозобов"язаного, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Із Прокуратури Полтавської області надійшов для розгляду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України.
Після закінчення з`ясувань обставин справи та перевірки їх доказами та переходу до судових дебатів прокурор ОСОБА_7 заявив клопотання про відновлення з`ясування обставин та витребування із Полтавського Апеляційного суду двох ухвал від 18.07.2018 року.

Суд заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив відмовити в клопотанні, захисника-адвоката ОСОБА_8 , який вказав, що справа розглядається тривалий термін, що після закінчення з`ясувань обставин справи та перевірки їх доказами та переходу до судових дебатів на запитання головуючого чи немає інших клопотань, у прокурора не було ніяких клопотань, що відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, що доказами є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку. Також зазначив, що стаття 290 КПК України регламентує не лише права, але й обов`язки сторін учасників кримінального провадження і, зокрема, частина друга вказаної норми вимагає від прокурора або слідчого за його дорученням в обов`яковому порядку надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. При цьому частина 12 статті 290 КПК передбачає і кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, оскільки прямо констатується, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, то суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку.

Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
В статті 7 КПК України закріплено основоположні, загальні засади здійсненя кримінального провадження, такі як верховенство права, повага до людської гідності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, доступ до правосуддя та обов"язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність, розумність строків та інші.
В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Іншими словами обвинуваченням є офіційна, сформована органами досудового розслідування версія про вчинення діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, вважається невинуватою доти, доки її вину не буде доведено згідно із законом. Аналогічні гарантії містить і Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 року, ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 року.
Відповідно логічним є положення ст. 92 КПК України, згідно з яким на слідчого і прокурора покладається обов`язок доказування події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інших обставин вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).
Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , надійшло до суду 5 вересня 2017 року. Суд відповідно до вимог ст.22 ч.6 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового розгляду справи було проведено 12 судових засідань, під час яких допитано свідків, досліджено письмові докази, досліджено речові докази, вирішено ряд клопотань учасників процесу.
В судовому засіданні, 19.09.2018 року, судом завершено з`ясування обставин та перевірку їх доказами і ухвалено рішення про перехід до наступної стадії судового розгляду - судових дебатів, які призначено на 30.10.2018 року, у зв"язку із закінченням робочого часу.
Судом було вжито заходів щодо забезпечення змагальності сторін, рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Але сторона обвинувачення систематично намагалась перекласти тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочинів на суд, що категорично недопустимо та не відповідає вимогам закону.
Саме після оголошення судових дебатів та призначення їх проведення на 30.10.2018 року, прокурором перший раз було заявлено клопотання про витребування із Полтавського Апеляційного суду двох ухвал від 18.07.2018 року.

Згідно досліджених матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 13.07.2017 року, відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України було встановлено, що відповідь із Апеляційного суду Полтавської області, яку було надано прокурором до судового засідання, згідно реєстру №7037 від 19.09.2018 року, була отримана, згідно вхідного документа Прокуратури Полтавської області за №565 від 12.01.2018 року. Тобто вищевказані документи були у прокурора дев`ять місяців. Відкриті сторонам відповідно до ст.. 290 КПК України 19.09.2018 року.

В Україні діє принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Згідно зі статтею 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об"єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.
Пунктом 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» визначено, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.
Відповідно до статті 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Недотримання строків розгляду кримінальних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України.
В п.4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014р. № 11 зазначено, що оцінюючи спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень, слід враховувати послідовність та своєчасність здійснення процесуальних дій; наявність періодів бездіяльності (неактивності), причини якої мають з"ясовуватись у кожному конкретному провадженні. Крім того, згідно із тим же пунктом зазначеної Постанови, на оцінку строків з точки зору розумності впливають і такі чинники, як проведення судових засідань у призначений час; вжиття заходів, спрямованих на недопущення недобросовісної поведінки учасників кримінального провадження; характер та ефективність дій, спрямованих на прискорення кримінального провадження тощо (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
З метою недопущення порушення однієї із загальних засад кримінального провадження розумності строків, суд зберігаючи об"єктивність та неупередженість, в порядку та у спосіб передбачений Главою 11 КПК України, здійснював судовий виклик сторін та інших учасників судового провадження для участі у судових засіданнях.
Витребування із Полтавського Апеляційного суду двох ухвал від 18.07.2018 року порушує принцип змагальності сторін, закріплений у ст.22 КПК України, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів та порушує принцип рівності всіх перед законом і судом (ст. 10 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.Стаття 290 КПК України регламентує не лише права, але й обов`язки сторін учасників кримінального провадження і, зокрема, частина друга вказаної норми вимагає від прокурора або слідчого за його дорученням в обов`яковому порядку надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. При цьому частина 12 статті 290 КПК передбачає і кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, оскільки прямо констатується, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, то суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
У демократичній, правовій державі закон має відповідати праву. Таким чином, принцип верховенства закону прямо та безпосередньо залежить від принципу панування права.
Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Як визначено частиною першою статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Частиною 2 статті 370 КПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На підставі викладеного, навівши відповідні підстави і мотиви, суд внаслідок затягування розгляду справи прокурором та судових дебатів позбавлений можливості вирішити обвинувачення по суті, суд зобов"язаний сприяти забезпеченню виконання позитивного обов"язку держави надання доступу до правосуддя.
Відповідно до ст.9 п.6 КПК України у випадках, коли положення Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Згідно ч.5 с.28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Керуючись ст.ст. 350, 363, 364, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
По клопотанню прокурора про відновлення з`ясування обставин та витребування із Полтавського Апеляційного суду двох ухвал від 18.07.2018 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1