УХВАЛА

14 вересня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження № 0000195 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0000195 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про визнання недопустимим доказом Акту тематичної перевірки Рівненської митниці ДФС від 11.02.2016 року, з підстав, викладених у письмовому клопотанні. Додатково пояснив суду, що слідчий не мав права призначати тематичну перевірку на Рівненській митниці ДФС.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання захисника, оскільки не вбачає очевидної недопустимості зазначеного захисником доказу.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
В частині 1 статті 87 КПК України закріплено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до вимог статті 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Згідно із ч. 2, 3 даної статті у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Категорія «очевидна недопустимість доказів» є оціночною. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 05.10.2012 року № 223-1446/0/4-12 «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України зазначає, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).
Разом з тим, згідно ст. 94 КПК України, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, заявлений в клопотанні доказ, який захисник просить визнати очевидно недопустимим, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у його сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.
Отже, оскільки під час судового розгляду не було встановлено очевидної недопустимості вищезазначеного доказу, оскільки на думку суду такий висновок захисника обвинуваченого є передчасним, оскільки вищезазначені докази не були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про визнання недопустимими доказів слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 86, 87, 89, 94, 371-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про визнання недопустимими доказів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1