Номер провадження: 11-сс/785/1019/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування 29.10.2017 року за ч.1 ст.122 КК України, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2 СВ УР КП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, з повною вищою освітою, працює на посаді інспектора відділу ювенальної превенції сектору превенції Приморського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в одеській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування 29.10.2017 року за ч.1 ст.122 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 24.07.2016 року, приблизно о 05.30 годині, перебуваючи за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, почав наносити останній тілесні ушкодження, внаслідок чого вона вибігла на вулицю, ОСОБА_8 наздогнав потерпілу та, схопивши за руку, зламав її, чим спричинив ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
30.05.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
01.06.2018 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, за скоєння злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати та здійснювати тиск на заявника, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому є достатні підстави дійти висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.06.2018 року в задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено, а до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Ухвала мотивована тим, що ризики, на які вказував слідчий, а саме, що підозрюваний може порушувати свої процесуальні обов`язки, не знайшли свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 з`явився на всі виклики слідчого та виконував всі свої процесуальні обов`язки. Враховуючи все обставини в їх сукупності, особу підозрюваного, що він раніше не судимий, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого від підозрюється, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, довідку про безпосередню участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за що був нагороджений, також з метою збереження виконання процесуальних рішень, слідчий суддя вража необхідним та достатнім застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місця.

Обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчим суддею не прийнято до уваги наявність ризиків, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.177 КПК України; не надано оцінку всім обставинам кримінального правопорушення в сукупності, зокрема відповідно до ст.178 КПК України не враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та обґрунтованої підозри, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, репутацію та можливості останнього впливати на свідків у кримінальному провадженні з урахуванням посади, яку він обіймає.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною другою вказаної норми передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції.

Так, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.194 КПК України, встановивши наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину середньої тяжкості та ризиків, заявлених слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з викладеним в оскаржуваній ухвалі висновком слідчого судді про те, що слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні не змогли довести неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання заявленим ризикам.

Слідчий суддя в ухвалі вірно зазначив, що у кримінальному провадженні існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів. Які мають значення для кримінального провадження.

Разом з цим, слідчий суддя вірно зазначив про те, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є незначним, оскільки слідчим не надано відомостей про те, що ОСОБА_8 не дотримувався обов`язку явки до слідчого, прокурора або слідчого судді.

Також слідчий суддя правильно зазначив, що прокурором та слідчим не обґрунтований та неконкретизований ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, тому даний ризик вважається недоведеним.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя згідно з вимогами ч.4 ст.194 КПК України дійшов вірного висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 збільшиш м`якого запобіжного заходу, який буде необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, та обґрунтовано визначив таким запобіжним заходом особисте зобов`язання.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не навів обставин, які не були би враховані слідчим суддею та свідчили би про необхідність застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу, а тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2 СВ УР КП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування 29.10.2017 року за ч.1 ст.122 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4