Дата документу 03.09.2018 Справа № 554/6870/17
Провадження № 1-в/554/130/2018
У Х В А Л А
Іменем України

3 вересня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві клопотання обвинуваченого про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, РНОКПП невідомий, судимого

в с т а н о в и в :

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 3 вересня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до трьох років позбавлення волі.

3 вересня 2018 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року (далі - Закон) в зв`язку з тим, що він має на утриманні неповнолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав заявлене клопотання та просив звільнити його від відбування покарання з мотивів, наведених ним.

Прокурор та потерпілий покладалися на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку названих осіб та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, які не позбавлені батьківських прав.

Судом встановлено, що обвинувачений на час скоєння кримінального правопорушення мав неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 9 вересня 2010 року, щодо якого не позбавлений батьківських прав.

Злочин, за яким його засуджено до позбавлення волі, відповідно до статті 12 КК України не є тяжким або особливо тяжким.

Отже, судом встановлені наявні підстави для задоволення заявленого обвинуваченим клопотання про застосування щодо нього Закону, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність звільнення останнього від покарання та застосування щодо нього амністії.

Керуючись статтею 537 КПК України, пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року, суд,

у х в а л и в :

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 3 вересня 2018 року на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року в зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він мав на утриманні неповнолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення сторони можуть подати апеляції до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1