Справа №359/682/18
Провадження №1-кп/359/270/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 травня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, працюючого слюсарем-інструментальником в ТОВ «Літос-Київ», з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
Так, 07.10.2017 року, близько 20 години 00 хвилин, у темний час доби, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі по вул. Бежівка (Дзержинського) в м. Борисполі Київської області в напрямку вулиці Київський шлях.
Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі водій ОСОБА_6 , проявляючи злочинну недбалість, порушуючи п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (введені в дію з 01.01.2002 року) (далі ПДР), не був уважним, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого не впорався із керуванням та виїхав на ліве узбіччя проїжджої частини автодороги по вул. Бежівка в м. Борисполі Київської області, та здійснив наїзд на ОСОБА_4 , який перебував в нерухомому стані на тротуарній доріжці.
В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині, які згідно висновку експерта від 22.01.2018 року №3Д, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6 , який порушив Правила дорожнього руху України:
п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9 ПДР, згідно якого водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п. 12.1 ПДР, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Порушення ОСОБА_6 п.п. 2.3 «б», 2.9 а) та п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та отриманням ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
З урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілого та його представника, і прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, місця, часу, способу скоєння злочину, порушення пунктів правил дорожнього руху та наявність причинного зв`язку між порушенням цих правил та тілесними ушкодженнями потерпілого, перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_6 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому. Цивільний позов потерпілого визнав частково та просив його задовольнити в межах доведеного доказами, при цьому вказав, що розмір відшкодування моральної шкоди є значно завищеним. В судових дебатах вказав, що відремонтував велосипед потерпілого, що потерпілий ОСОБА_4 підтвердив.
Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, показав, що він дійсно 08.10.2017 року в темну пору добу, після вживання спиртних напоїв, керував справним транспортним засобом «OPEL OMEGA» в м. Борисполі Київської області по вул. Бежівка, та із-за власної неуважності своєчасно не помітив потерпілого ОСОБА_4 та виїхав на узбіччя, де перебував останній з велосипедом, та здійснив на нього наїзд, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, пошкодження велосипеду, а транспортний засіб, яким він керував, механічні пошкодження внаслідок зіткнення. Визнав порушення ним п.п.2.3 «б», 2.9 а) та п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, про речові докази у справі, обґрунтування заявленого цивільного позову, та процесуальні витрати в кримінальному провадженні.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Зміна обвинувачення, що мала місце 05.05.2018 року, стосувалось уточнення фактичних обставин вчиненого правопорушення, а саме дати вчинення кримінального правопорушення (замість 08.10.2017 року 07.10.2017 року). При цьому сторони наполягали на продовженні розгляду, зважаючи на відсутність підстав для надання додаткового часу з урахуванням зміни обвинувачення.
Крім того, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювалось, підстав для цього судом не встановлено.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання ОСОБА_6 винним у скоєнні указаного кримінального правопорушення.
Так, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Таку кваліфікацію дій ОСОБА_6 суд вважає правильною, оскільки обвинувачений під час керування автомобілем, не був уважним під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував належним чином на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявляючи злочинну недбалість, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 , який отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Тому між діяннями ОСОБА_6 та цими наслідками існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.
Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_6 повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України, за порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_6 вчинив злочин з необережності, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом відповідно до ст. 67 КК України, визнається перебування ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що також визнано самим обвинуваченим.
Обвинувачений раніше не судимий, за місцем свого проживання характеризується лише з позитивного боку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, офіційно працевлаштований, має стійки соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, оскільки є ї батьком.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді відповідного розміру штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, з врахуванням того, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, з позбавленням останнього права керування транспортними засобами на мінімальний строк один рік.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу, а також відношення останнього до скоєного та відповідних наслідків.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Обвинувачений цивільний позов визнав частково щодо відшкодування моральної шкоди, зазначив про відновлення велосипеду потерпілого, щодо завданої матеріальної шкоди щодо лікування визнав повністю.
Прокурор вважав за доцільне вказаний цивільний позов задовольнити в межах доведених вимог.
Потерпілий в судовому засіданні підтвердив факт відновлення велосипеду, тому просив врахувати це при розгляді позовної заяви.
Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого останній поніс вимушені матеріальні витрати на: невідкладну медичну допомогу, проведення діагностики стану здоров`я, на курс лікування, придбання лікарських препаратів, та подальшу реабілітацію після операції, що підтверджується наданими копіями товарних чеків, квитанцій та консультативних висновків. Дані витрати понесені в період лікування потерпілим ОСОБА_4 та відповідно до медичних призначень, тобто вони направлені на відновлення стану здоров`я, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень при ДТП.
Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачений в судовому засіданні, що мало місце 05.05.2018 року, не оспорював підставність та належність понесення даних витрат.
Так, згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Встановлено, що у зв`язку із ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП, потерпілий зазнав фізичний біль, а також сильні душевні переживання та страждання. Так, останній переніс операцію на лівій нозі (гомілка) та має проходити тривалу реабілітацію щодо відновлення ходи.
Таким чином позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.
Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 4112 грн. 80 коп.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 217, 373 ЦПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. з позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік.
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме: автомобіль марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - переданий на зберігання ОСОБА_6 , - залишити в користуванні власника ОСОБА_6 ; велосипед «ARDIS», переданий на зберігання потерпілому, - залишити в користуванні ОСОБА_4 .
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 , - відмовити.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1