Дата документу Справа № 332/2865/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 332/2865/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/511/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула 02 травня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, Запорізького району, села Лукашеве, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.
Встановлені вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року обставини:
Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної силу у виді особистого зобов`язання залишено без змін.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суму завданої майнової шкоди в розмірі 35209,00 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що судом істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону. Вказує, що судом не зазначено щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, разом з цим провів судовий розгляд у скороченому порядку. Крім того, у вироку не зазначено щодо роз`яснення обвинуваченому його обмеження у його правах, а саме: у позбавленні права оскаржити обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Також в порушення ч.3 ст. 374 КПК України судом не обґрунтовано призначено обвинуваченому ОСОБА_7 , який є особою раніше не судимою, найсуворішу міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора потерпілий ОСОБА_8 просить вирок, який вважає законним та справедливим, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, висуваючи вимоги про скасування вироку із призначенням нового судового розгляду лише у зв`язку із порушенням вимог ст. 349 КПК України,вважаючи призначене покарання обґрунтованим, думку потерпілого, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особою винною, судом у мотивувальній частині вироку, зазначаєтьсяформулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Проте, на думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.
Матеріали провадження засвідчують, що вирок суду ухвалений за процедурою розгляду кримінального провадження, передбаченою ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Проте, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом не визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, а також не зазначено про роз`яснення учасникам кримінального провадження обмеження у їх правах, а саме у позбавленні права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку.
Отже, недотримання вищевказаних норм, в контексті передбачених ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження щодо верховенства права, забезпечення права особи на захист та змагальності сторін є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Наведені обставини вказують на порушення права обвинуваченого на захист, що унеможливлює визнання розгляду даного кримінального провадження законним та справедливим, тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

З цього приводу, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

З метою додержання принципів, викладених у ст.ст. 20, 22, 24 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскарження процесуальних рішень, змагальності сторін, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і норм кримінального права.
Враховуючи допущені істотні порушення вимог КПК, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, що відповідатиме вимогам ст.ст. 412, 415 КПК України.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того, чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи сторони обвинувачення підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції, під час якого з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального закону, слід детально перевірити обставини провадження, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4