Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

03 липня 2018 року м. Рівне Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 04.11.2014 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість ) років з конфіскацією майна,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовнодострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що досліджені матеріали справи свідчать про те, що оскільки засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, характеризується посередньо, має чотири заохочення лише за сумлінну поведінку, на даний час не працевлаштований, раніше допустив 2 порушення встановленого порядку, згідно висновку з характеристики засуджений лише намагається стати на шлях виправлення, його поведінка не є сумлінною, а тому таке клопотання засудженого є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати щодо нього ст.81 КК України. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що судом першої інстанції при ухвалені судового рішення неповно вивчено дані про його особу, зокрема, що адміністрація колонії заохочувала його за сумлінну поведінку та працю, у 2015 році закінчив Полицький навчальний центр №76, де здобув професію кравця, після чого працював на виробництві установи на швейній дільниці та у цеху робітником по виготовленню бруківки за що був заохочений правами начальника цеху, на даний час здобуває професію слюсаря з механоскладальних робіт у Полицькому навчальному центрі №76.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судової та особової справи засудженого, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року №2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 04.11.2014 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість ) років з конфіскацією майна. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.12.2016 року на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, скорочено наполовину невідбуту частину покарання на 1 рік 07 місяців 28 днів, до відбуття - 4 роки 4 місяці 02 дні.
З довідки особової справи вбачається, що станом на 09.04.2018 року ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання призначеного вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 04.11.2014 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість ) років з конфіскацією майна, однак засудженому ОСОБА_5 20.04.2018 року комісією колонії було відмовлено в направленні матеріалів до суду про застосування щодо нього ст.81 КК України (а.с.7-8).
Так, з характеристики від 20.04.2018 року на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній характеризується посередньо, має чотири заохочення лише за сумлінну поведінку, на даний час не працевлаштований, раніше допустив 2 порушення встановленого порядку. Згідно висновку з характеристики засуджений не довів свого виправлення, а лише намагається стати на шлях виправлення, його поведінка не є сумлінною.
Як вбачається із довідки заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_5 , на нього було накладено два стягнення (22.02.2016 року, 29.09.2017 року), які погашені та зняті у встановленому законом порядку. За весь період відбування покарання до ОСОБА_5 і до моменту звернення до суду з клопотанням було застосовано заходи заохочення, зокрема 23.03.2015 року, 22.06.2015 року - подяки за сумлінну поведінку, підтримання належного санітарного стану на відділенні та активну участь з благоустрою відділення, 05.10.2015 року подяка за сумлінну поведінку та проведення ремонту спального приміщення, та 25.08.2016 року подяка за сумлінну поведінку і виконання змінного завдання.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутністю трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_5 підтвердив, що працевлаштувався на виробництві в колонії на початку червня 2018 року, до того навчався.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_5 , а саме його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідивши сукупність доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки останній не довів свого виправлення.
За таких обставин висновки суду, викладені в ухвалі Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 травня 2018 року щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи, судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 травня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , без задоволення.

С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3