Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/1050/16-к провадження 1-кп/215/32/18
В И Р О К
іменем України
20 червня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження №0000116 від 16.01.2016 р., по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, на обліку у лікаря психіатра не перебуваючого, перебуваючого на обліку у лікаря нарколога під профілактичним наглядом з липня 2001 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками, знятий з нагляду в квітні 2006 року через відсутність відомостей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.12.2009 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 309 ч.1, 263 ч.2, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 11.03.2011 року умовно-достроково, невідбутий строк 6 місяців 16 днів;

-19.01.2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 186 ч.2, 395, 263 ч.2, 70 ч.1 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ст. 71 ч.1 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком від 14.12.2009 року до відбуття остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 17.04.2012 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 309 ч.2, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. За постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2015 року звільнений умовно-достроково з Дніпропетровської ВК-89 на невідбутий строк 10 місяців 12 днів на підставі ст. 81 КК України;

- 24.05.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України до відбуття остаточно призначено 3 роки 6 місяців 3 дні позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності.

Так, повторно 15.01.2016р., приблизно о 17.10 год. ОСОБА_6 , разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебували біля аптеки Сервіс-Плюс по вул. А. Головка в Тернівському районі м. Кривого Рогу. Знаходячись біля вищевказаної аптеки, ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, побачили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виходив з аптеки.

Реалізуючи свій раптовий виниклий злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, прослідували за ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_2 .

В цей же день, 15.01.2016р. приблизно о 17:30 год., ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, переслідуючи потерпілого ОСОБА_8 , зайшли на перший поверх у під`їзд №4 будинку АДРЕСА_2 . Діючи з метою досягнення умисного корисливого умислу, направленого на відкрите заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_6 штовхнув потерпілого ОСОБА_8 у спину, коли останній підіймався по сходах. Від завданого поштовху потерпілий ОСОБА_8 впав на сходи, після чого, співучасник злочину, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи з метою позбавлення потерпілого можливості чинити опір, руками тримав ОСОБА_8 за тулуб. В цей час ОСОБА_6 , шляхом декількох ривків, заволодів тканевою сумкою, яка знаходилась в лівій руці потерпілого ОСОБА_8 , в якій знаходилися речі потерпілого, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , медична книжка на ім`я ОСОБА_8 , посвідчення ветерана праці на ім`я ОСОБА_8 , пенсійна картка банку Укрсіббанк, мобільний телефон марки Samsung GT-E1202I ІМЕІ-1 НОМЕР_1 ІМЕІ-2 НОМЕР_2 вартістю 537,07 грн, грошові кошти у розмірі 1 200 грн.

Заволодівши вищевказаним майном потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , разом зі співучасником злочину, особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1 737,07 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав повністю, вказав, що 15.01.2016р. він знаходився за місцем свого мешкання, разом з сестрою, оскільки перебував під домашнім арештом, за адресою АДРЕСА_1 . У цей же день, у вечірній час до нього прийшов ОСОБА_9 , який за 250 грн продав йому мобільний телефон.
Вказані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 суд оцінює критично та розцінює їх як спосіб захисту.
Незважаючи на позицію обвинуваченого щодо заперечення своєї вини, його винність, як вважає суд, повністю підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та досліджених судом, та вважає винуватість обвинуваченого доведеною за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ НОМЕР_3 /pravo1/ НОМЕР_4 .html?pravo=1#671" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Так, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_8 надав суду показання, в яких підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його часу, місця, способу вчинення та зокрема зазначив, що точної дати не пам`ятає у грудні 2015 року, зняв грошові кошти з банківської картки у розмірі 1 200 грн. У його руках була сумка, в якій був гаманець, мобільний телефон, паспорт, ліки, історія хвороби, пенсійна картка, курага, шоколад. Також в руках був пакет, в якому були знімки. Підійшовши до свого будинку АДРЕСА_2 , побачив двох хлопців, які стояли біля під`їзду. Перший стояв ОСОБА_6 . Відчинивши двері до під`їзду пропустив хлопців у перед, які підійшли до ліфту. Передчуваючи щось підозріле, він не став підніматися разом з ними в ліфті, а пішов пішки сходами. І тільки почав підніматися сходами, як у спину отримав поштовх, внаслідок чого він впав на сходи. ОСОБА_6 почав виривати сумку, а інша особа стояла поряд. В цей час ОСОБА_8 почав кричати, з рук у нього вирвали сумку. З вказаною сумкою ОСОБА_6 та його спільник вибігли з під`їзду. Вийшовши за ними на вулицю з під`їзду, крикнув у їх слід, щоб вони повернули йому документи. Потім він піднявся до себе додому та викликав поліцію. Через деякий час візуально знайомі діти, йому принесли документи, а саме: історію хвороби, паспорт, пояснивши, що вказані речі вони знайшли неподалік в недобудові. Під час пред`явлення особи для впізнання чітко впізнав ОСОБА_6 .

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , вказав, що точної дати не пам`ятає, взимку, в кінці 2015 року на початку 2016 року, приблизно о 17:00 год., підходив до будинкуАДРЕСА_2 , де побачив як з під`їзду №4 вибігли два хлопці та побігли у напрямку зупинку, їх обличчя не запам`ятав, після чого з під`їзду вийшов потерпілий ОСОБА_8 та повідомив, що його збили з ніг та забрали гроші, речі.
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_11 , показав, що приблизно восени 2015 року грався в недобудові, яка розташована по вул. А.Головка в Тернівському районі м. Кривого Рогу, де знайшов книжку, таблетки, паспорт, який належить діду, який проживає в будинку АДРЕСА_2 , ім`я якого він не пам`ятає. Вказані речі він заніс діду, який вказав, що його вдарили по голові та пограбували.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 вказала, що проживала разом з ОСОБА_9 , який їй у лютому 2016 року повідомив, що він разом ОСОБА_6 пограбували діда, після чого вона вигнала ОСОБА_9 зі свого помешкання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказав, що ОСОБА_6 повинен був йому гроші. Точної дати не пам`ятає, орієнтовно зимою 2016 р., зустрів ОСОБА_6 на вулиці і спитав коли він поверне йому гроші, на що останній передав йому мобільний телефон Самсунг, чорного кольору та сказав, щоб він нікуди не дівав телефон, коли в нього з`являться гроші, він їх йому поверне і забере назад мобільний телефон. Через деякий час приїхала поліція і вилучила вказаний мобільний телефон.
Винуватість ОСОБА_6 також підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2016р., згідно якого потерпілий ОСОБА_8 , в присутності понятих, впізнав особу під №2, ОСОБА_6 . З вказаним протоколом ОСОБА_6 був ознайомлений, що підтверджується його підписом, будь-яких заперечень не надав (а.с.33-35, том№2).
Також винуватість ОСОБА_6 підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 11.02.2016р., який був проведений за участю ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Згідно слідчого експерименту ОСОБА_6 пояснив, що 15.01.2016р. разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , приїхали на мікрорайон Даманський в Тернівському районі м. Кривого Рогу, для того щоб заробити гроші. Побачивши в аптеці діда, вирішили забрати у нього гроші, які були при ньому. Дочекавшись коли чоловік вийде з аптеки, попрямували за ним. Коли чоловік підходив до під`їзду ОСОБА_6 обігнав його. Чоловік відкривши двері під`їзду вперед пропустив ОСОБА_6 , який разом з ОСОБА_9 підійшли до дверей ліфта, однак чоловік похилого віку почав підніматися по сходах, обернувшись до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , спиною. В цей час ОСОБА_6 штовхнув чоловіка у спину, від чого останній впав. Після чого ОСОБА_6 декілька разів висмикнув у чоловіка з рук сумку, з якою ОСОБА_6 та ОСОБА_9 побігли на вихід з під`їзду. Вибігши на подвір`я ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розбіглися у різні боки. Через деякий час ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зустрілися в будівлі, яка розташована через дорогу від будинку де вони забрали у чоловіка сумку. Сумка була у ОСОБА_6 , оглянувши її, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 виявили в ній грошові кошти у розмірі 1 200 грн, мобільний телефон та документи, а також у сумці була курага, ізюм, дві шоколадки, ключі від квартири. Грошові кошти та шоколадки вони поділили порівну, телефон забрав собі ОСОБА_6 . Інші речі залишили в будівлі. З протоколом був ознайомлений ОСОБА_6 та поняті, що підтверджується їхніми підписам. Заяв та доповнень не надходило. Під час проведення слідчого експерименту проводився відеозапис, який було переглянуто в судовому засіданні. У судовому засіданні була допитана понята ОСОБА_14 , яка пояснила, що під час слідчого експерименту ОСОБА_6 добровільно давав показання, будь-який тиск на нього не здійснювався, заперечень чи зауважень ОСОБА_6 не заявляв. Також у судовому засіданні було допитано слідчого, який показав, що будь-який тиск на ОСОБА_6 під час слідчого експерименту ніким не здійснювався, показання ОСОБА_6 давав добровільно, чітко орієнтуючись на місцевості. Окрім того, у судовому засіданні в режимі відеоконференції із Софіївською виправною колонією №45, де відбуває покарання, був допитаний понятий ОСОБА_16 , який вказав, що слідчий під час слідчого експерименту давав вказівки ОСОБА_6 . Однак судом було переглянуто відеозапис, який здійснювався під час слідчого експерименту, з якого вбачається, що ОСОБА_6 добровільно, чітко, вказує, що і як відбувалось, будь-яких вказівок слідчим не надавалися, а тому до вказаних показань понятого ОСОБА_16 суд ставиться критично. Заперечення ОСОБА_6 про добровільність його показань під час проведення слідчого експерименту, суд розцінює, як спосіб захисту та намагання останнього уникнути відповідальності, оскільки під час його проведення, будь-яких заперечень або заяв ОСОБА_6 не заявлялися.
Винуватість ОСОБА_6 також підтверджується протоколом огляду місця події від 26.01.2016р., який було проведено в присутності понятих, під час чого у ОСОБА_13 було виявлено мобільний телефон Samsung ІМЕІ-1 НОМЕР_1 ІМЕІ-2 НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім карта оператора Київстар № НОМЕР_5 (а.с.19-20 том№2), який в подальшому був оглянутий, постановою слідчого визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 .
Випискою за картковим рахунком клієнта за період з 01.01.2016 по 31.01.2016, ОСОБА_8 , який 15.01.2016р. отримав готівку в банкоматі банку у розмірі 1 200 грн.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 вказала, що деякий час проживала разом з ОСОБА_6 в селі Ордо-Василівка. 15.01.2016р. рахунок її мобільного телефону поповнили на тридцять гривень з невідомого їй мобільного телефону, вказану дію вона вважає зробив ОСОБА_9 . Через декілька днів їй зателефонували та запитали, хто їй поповнив мобільний телефон, на що вона повідомила, хто це зробив. ОСОБА_6 перебував за місцем свого мешкання. Їй відомо, що мобільний телефон ОСОБА_6 купив у ОСОБА_9 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 вказала, що ОСОБА_6 є її братом. З кінця 2015 р. її брат перебував під домашнім арештом за адресою АДРЕСА_1 . 15.01.2016р. на її мобільний телефон подзвонила дівчина ОСОБА_6 і вона передала йому телефон. Деякий час ОСОБА_6 спілкувався з дівчиною. Закінчивши розмову ОСОБА_6 повернув їй мобільний телефон. Цього ж дня, приблизно о 19:30-20.00 год. до них прийшов ОСОБА_9 , перед цим останній зателефонував на її мобільний телефон та спитав чи вони вдома. Вийшовши в під`їзд до ОСОБА_9 , останній запропонував купити ОСОБА_6 мобільний телефон Самсунг, сенсорний, за 250 грн, на що вони погодилися, оскільки у ОСОБА_6 не було свого телефону. В мобільному телефоні була сім карта, на якій були кошти. Вони попросили ОСОБА_9 перевести кошти на мобільний телефон дівчини ОСОБА_6 , після чого передавши ОСОБА_9 кошти, останній вийнявши сім карту з вказаного телефону, пішов. ОСОБА_6 працівники поліції забрали 24.01.2016р. З ОСОБА_19 раніше не була знайома.
До вказаних показань суд ставиться критично, оскільки ОСОБА_18 є сестрою обвинуваченого ОСОБА_6 , а ОСОБА_17 колишньою співмешканкою, вказані показання суд до уваги не бере та відкидає як такі, що не узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом, вважає надуманими і розцінює як спробу допомогти ОСОБА_6 уникнути відповідальності.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Прицьому суд враховує, що потерпілий чітко вказав на обвинуваченого ОСОБА_6 як на одну із осіб, які вчинили відносно нього злочин. Поряд з цим показання потерпілого у повній мірі узгоджуються із дослідженими у справі доказами.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується посередньо, стан його здоров`я, раніше неодноразово судимий.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2016 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі. В силу ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків визначено покарання ОСОБА_6 шляхом часткового складання покарань, призначених йому цим вироком та невідбутої частини -10 місяців 12 днів позбавлення волі, за вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2012 року за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України, яким його було засуджено до 4 років 3 місяців позбавлення волі та остаточно визначено покарання у вигляді трьох років, шести місяців та трьох днів позбавлення волі. Відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з 24.05.2016р. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 час перебування його під вартою у слідчому ізоляторі за цієї кримінальною справою, починаючи з 27.01.2016р. по 24.05.2016р, з розрахунку, на підставі ч. 5 ст. 72 КПК України один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 30.08.2016р.
Обставиною пом`якшуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставинами обтяжуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_6 міру покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання призначену за попереднім вироком та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

П Р И Г О В О Р И В:
обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового їх складання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2016р. та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 27.01.2016 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з урахуванням Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», з врахуванням дня затримання, 27.01.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили, з урахуванням Закону України від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою вДержавній установі «Криворізькій установі виконання покарань (№3)», залишити без зміни до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 20.08.2018р.
Речовий доказ: мобільний телефон Samsung ІМЕІ-1 НОМЕР_1 ІМЕІ-2 НОМЕР_6 , який був переданий під зберігальну розписку ОСОБА_8 , залишити у власності останнього; DVD-R диск «VIDEX» 16х4.7 GB 120 min, №-L 8, з записом відео зйомки зі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 11.02.2016р., що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому його захиснику та прокурору.

Суддя: