Справа №578/1005/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/528/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 578/1005/17 за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 19 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми, раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 згідно яких:

представник потерпілої, ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, безпідставним виправданням та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КК України у зв`язку з невідповідністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Прийнято відмову ОСОБА_6 від цивільного позову до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди. Провадження у частині цивільного позову закрито.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, представник потерпілої зазначає, що відомості, як фактичні дані, що містяться в матеріалах кримінального провадженні були досліджені під час судового розгляду, та свідчать про те, що обвинувачення ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є доведеним. Потерпілий ОСОБА_13 не може вважатися водієм транспортного засобу, оскільки не досягнув віку, з якого можливо керування транспортними засобами, та і сам велосипедист не може бути транспортним засобом, та як він у розумінні вимог ПДР України не передбачений для перевезення інших пасажирів та перевезення вантажу. У даній дорожній обстановці неможливо сприймати дії неповнолітнього ОСОБА_13 саме як водія іншого транспортного засобу, а потрібно сприймати його виїзд на проїзну частину автодороги, як перешкоду для руху, яку водій об`єктивно має змогу виявити і відповідно реагувати на неї. Крім того, велосипедист ОСОБА_13 не створив аварійну ситуацію, а являв собою раптову небезпеку для руху, на яку водій повинен був реагувати у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. Суд визнаючи висновок автотехнічної експертизи від 07.07.2017 року як належним та допустимим доказом, приходить до помилкового висновку про відсутність причинного зв`язку з порушенням ПДР Україні зі сторони обвинуваченого і наслідками ДТП у виді смерті потерпілого. Водій ОСОБА_9 мав технічну можливість зупинити транспортний засіб і не допустити наїзду на велосипедиста шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України, і умисно чи легковажно розраховуючи на інші обставини, не виконав прямі приписи п. 12.3 ПДР, що є як не інакше порушення Правил дорожнього руху України. Умисні дії по не застосуванні екстреного гальмування, створюють грубе порушення п. 12.3 ПДР України, яке знаходиться в причинному зв`язку з наїздом, спричиненням смерті потерпілого і являє собою повний склад злочину.

У поданій апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що обставини, які характеризують об`єктивну сторону інкримінованого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті не в повній мірі відповідають обставинам в частині способу вчинення діяння та механізму, а також те, що між діями водія ОСОБА_9 та наслідками, що настали через вимушене порушення ПДР України відсутній причинний зв`язок. Згідно висновку експерта, єдиним доцільним та потенційно безпечним, з технічної точки зору, способом попередження даної пригоди являлось застосування водієм автомобіля екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу (будь-яке маневрування цього автомобіля в даній дорожній обстановці не могло вважатись безпечним, враховуючи неможливість точного прогнозування дій велосипедиста). Встановлено, що водій автомобіля мав технічну можливість уникнути пригоди. Висновок суду про те, що ОСОБА_9 порушив вимоги п. 12.3 ПДР України вимушено через створення аварійної ситуації ОСОБА_13 , який керував велосипедом, ґрунтується лише на показах обвинуваченого, які є суперечливими та непослідовними.

Обвинувачений ОСОБА_9 у поданих запереченнях на апеляційні скарги зазначає, що вирок суду є законним. Викладене в обвинувальному акті, зокрема щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (місця та способу) не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи судом. Потерпілий повинен був дати дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрестя по головній дорозі. Рухаючись по головній дорозі ОСОБА_9 , почав зміщуватися в бік осьової лінії по головній дорозі та виїжджати на зустрічну смугу з метою об`їзду небезпеки руху, що раптом виникла у виді велосипедиста ОСОБА_13 , який рухаючись по другорядній дорозі, при виїзді з якої не зупинився, а повернув різко ліворуч на проїзну частину головної дороги та почав переїжджати під кутом, рухаючись по осьовій лінії. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Згідно з вироком, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 01 червня 2017 року близько 17 год. 40 хв. керуючи технічно справним автомобілем марки "УАЗ-Патріот", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по головній дорозі із смт. В-Писарівка до смт. Краснопілля, в районі с. Землянка, Краснопільського району, Сумської області, розпочав маневр обгону велосипедиста ОСОБА_13 , який в цей час рухався попереду на велосипеді в попутному напрямку, та в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, не впевнившись в безпеці свого маневру, почав виконувати маневр повороту ліворуч. ОСОБА_9 в свою чергу, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, при виявленні небезпеки для руху транспортного засобу, знехтував безпекою дорожнього руху не прийняв негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, продовжував виконання маневру обгону, що призвело до попутного зіткнення автомобіля "УАЗ-Партіот" реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипедиста. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. Смерть потерпілого настала в результаті сполученої тупої травми тіла, яка настала у складі розриву атланто-окципітального з`єднання з травмуванням спинного мозку, забою легень, переломів ключиць, розриву капсули селезінки, перелолами кісток лівої гомілки, множинних саден, синців та ран, та ускладнилася розвитком спинного шоку, що підтверджується наявністю ознак ушкодження спинного мозку та його оболонок, ознаками швидкої смерті, незначним об`ємом кровотечі з ушкодженої селезінки.

Допущені ОСОБА_9 порушення Правил дорожнього руху України, передбачені п. 12.3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вислухавши доповідь судді, прокурорів на підтримку апеляційної скарги прокурора та про часткове задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, обвинуваченого з захисником, які вважають вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається зі змісту ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд, керуючись законом, мотивує вирок доказами, розглянутими в судовому засіданні, та оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Під час розгляду кримінального провадження та постановлення вироку судом вказані вимоги закону не виконані у повному обсязі.

Доводи апеляційних скарг представника потерпілого та прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежну оцінку зібраних доказів, є слушними.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України кримінальна відповідальність настає за порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортними засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Диспозиція цієї статті є банкетною, а тому вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею потрібно звертатись до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації механічного транспорту.

Пункт 12.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив суду, що 01 червня 2017 року близько 17 год. 30 хв. з товаришем, ОСОБА_14 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, рухався в сторону смт. Краснопілля на автомобілі марки "УАЗ-Партріот". Проїжджаючи повз с. Земляне, побачив велосипедиста перед собою, який виїхав справа з другорядної частини дороги на головну. Побачивши потерпілого вважав, що останній буде рухатися по узбіччю, але той доїжджаючи до перехрестя, повернув вліво, навскоси. Відстань між велосипедистом та автомобілем, перед тим, як потерпілий виїхав на дорогу, становила близько 02 метрів. Оскільки не встиг загальмувати, різко вивернув кермо в ліво на зустрічну смугу, але правим переднім крилом автомобіля почув поштовх у переднє колесо велосипеда. Після зіткнення, проїхав вперед та зупинився вже на своїй стороні дороги, тобто справа.

В той же час, показання обвинуваченого ОСОБА_9 суперечать показанням свідка ОСОБА_15 , який показав суду, що рухався по вул. Молодіжна у с. Земляне в напрямку головної дороги, за ОСОБА_13 , позаду нього рухалися на велосипедах ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Не доїжджаючи до головної дороги, потерпілий зупинився, подивися по сторонах, автомобіля не було. Сам залишився, щоб почекати інших друзів, а потерпілий почав переїжджати головну дорогу, виїжджаючи більше у праву сторону. Бачив, як автомобіль рухався швидко, перед наїздом водій не гальмував. Наїзд відбувся, коли потерпілий переїхав вже половину головної дороги, а зіткнення відбулося правою частиною автомобіля. Після зіткнення, потерпілого відкинуло у кущі разом з велосипедом, що також підтвердив свідок ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що 01 червня 2017 року першим їхав ОСОБА_13 , за ним ОСОБА_15 , потім він, а за ним ОСОБА_16 , відстань між кожним було не більше 1-1,5 метрів. До моменту зіткнення бачив автомобіль, який не гальмував. Коли під`їхали до головної дороги, вони не зупинялися, не бачив чи потерпілий дивився по сторонам перед виїздом на головну дорогу.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що 01 червня 2017 року разом з ОСОБА_9 рухалися на автомобілі марки "УАЗ Патріот", по дорозі В. Писарівка Краснопілля в напрямку смт. Краснопілля. Швидкість руху була близько 75 км./год., в районі села Земляне, ОСОБА_9 зменшив швидкість до 60 км./год. За 20 метрів побачив велосипедиста, який виїжджав з другорядної дороги праворуч вздовж другорядної дороги, але доїхавши до головної дороги різко зробив маневр ліворуч та почав виїжджати на головну дорогу під кутом. Потерпілий під час переїзду дороги відволікся на голоси своїх друзів, у зв`язку з чим його голова була повернута в інший бік автомобіля. Коли велосипедист опинився на дорозі, ОСОБА_9 намагався його об`їхати, роблячи маневр ліворуч на зустрічну смугу, але не встиг. Будь яких сигналів, водій не подавав. Зіткнення відбулось на середині проїзної частини.

Висновками експерта № 19/119/9-1/144е від 07.07.2017 року, № 19/119/9-1/311-е від 13.10.2017 року встановлено, що в діях водія автомобіля "УАЗ Патріот", реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В діях велосипедиста вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Експертом встановлено, що водій автомобіля УАЗ мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедистом. В даних дорожніх умовах у водія було достатньо відстані та часу для зупинки автомобіля до місця зіткнення, при своєчасному реагуванні на виникнення небезпеки для руху.

Висновком експерта від 13.10.2017 р. № 19/119/9-1/311е також встановлено, що водій автомобіля «УАЗ Патріот», д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 2.10 ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення. В діях водія автомобіля «УАЗ Патріот» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В діях велосипедиста вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

При цьому, в експертному висновку експертом зазначено, що враховуючи рух велосипедиста єдиним доцільним та потенційно безпечним з технічної точки зору способом попередження даної пригоди являлось застосування водієм автомобіля екстреного гальмування.

Аварійна обстановка це порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, які примусили інших учасників цього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

За таких обставин є передчасними висновки суду про те, що водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки "УАЗ-Патріот", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим учасником дорожнього руху, не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що потерпілий ОСОБА_13 , який рухався на велосипеді, проігнорувавши Правила дорожнього руху: не надасть дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, а тому, в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, знаходяться лише дії потерпілого ОСОБА_13 .

Вказаний висновок суду суперечить як показанням самих свідків події, допитаних в судовому засіданні, так і висновкам судових експертиз, які покладені судом в основу вироку.

Відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Формально зазначена вимога ПДР дає можливість водію вибрати один із двох варіантів реагування на виявлену перешкоду під час руху.

Суд зазначив, що в даній дорожній ситуації ОСОБА_9 обрав альтернативний варіант дій водія у даній ситуації безпечний для інших учасників руху об`їзд, а не зменшення швидкості, пославшись на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 20.11.2014 у справі 5-18кс14, та від 05.11.2015 р. у справі 5-218кс15.

Водночас, вибір виду поведінки не може бути абсолютно довільним і залежати лише від розсуду водія, оскільки маневр водія, який вирішить обїхати перешкоду, не повинен створювати небезпеку для інших учасників руху, на що звертається увага в постанові ВС України від 18.06.2015 р. у справі 5-48кс15.

Суд у вироку і послався на роз`яснення в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" згідно з якими, кримінальна відповідальність виключається, якщо особа порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

В той же час, в ході розгляду кримінального провадження не оцінено наявні в матеріалах провадження дані про порушення ОСОБА_9 вимог ПДР, чи перебувають порушення у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, не досліджено їх характер, суд не з`ясував з достатньою повнотою вимушеність дій ОСОБА_9 щодо порушень вимог 12.3 ПДР України, та чи мав останній можливість у даному випадку вчинити інші дії щодо не порушення вимог ПДР України.

Твердження представника потерпілої, що потерпілий ОСОБА_13 не є учасником дорожнього руху, а є перешкодою для руху, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, перешкода для руху це нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Вказані обставини унеможливлюють суд апеляційної інстанції скористатись повноваженнями, визначеними у пп.3-5 ч.1 ст. 407 КПК України, у зв`язку з чим, на підставі п.6 ч.1 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає за необхідне вирок суду скасувати у зв`язку із допущеними судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження, а матеріали кримінального провадження призначити до нового судового розгляду.

При новому судовому розгляді, суду слід всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, належним чином дослідити доводи, наведені в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 19 лютого 2018 року відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4