Справа № 128/3222/17
ВИРОК
Іменем України

10 липня 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000397 від 09.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Комарів, Вінницького району Вінницької області, розлученого,неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2017 біля 15:00 водій ОСОБА_4 ,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справнимавтомобілем марки «Мерседес Бенц» держ. номер НОМЕР_1 , рухаючисьдорогою сполученням м. Вінниця - м. Немирів, в напрямку м. Немирів,неподалік с. Комарів, Вінницького району, не обрав безпечної швидкостіруху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу табезпечно керувати ним, відволікся від керування, внаслідок чого допустиввиїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги де наїхав на дерево.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_10 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди та пасажирка даного автомобіля ОСОБА_11 отримала, тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №746 від 05.10.2017 року ОСОБА_10 під час дорожньо-транспортної пригоди отримав слідуючі тілесні ушкодження: політравма у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудей, закритої травми живота, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та які призвели до смерті останнього. Між смертю ОСОБА_10 та політравмою наявний причинний зв`язок.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1342 від 15.11.2017 року ОСОБА_11 під час дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, компресійного перелому 5-го грудного хребця, з порушенням функції спинного мозку, закритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудної клітки - множинних переломів ребер, перелом грудини, розрив правої легені, забій серця, перелом правої ключиці, перелом правої лопатки, які зумовили травматичний шок III - го (важкого) ступеню). Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент спричинення та супроводжувалися загрозливими для життя явищами.
Відповідно до висновку авто-технічної експертизи №737 а від 06.10.2017 року, в даній дорожній обстановці, можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «Мерседес Бенц» держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 забезпечувалася відповідністю його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
Згідно висновку авто-технічної експертизи №827 а від 06.11.2017, в ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Мерседес Бенц» держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця з`їзду з дороги шляхом термінового гальмування. У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «Мерседес Бенц» держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.
Водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано:
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9 - Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення водієм ОСОБА_4 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_10 та заподіянням потерпілій ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. Суду показав, що 09.09.2017 він рухався на своєму автомобілі марки «Мерседес Бенц» держ. номер НОМЕР_1 , по Немирівській трасі в смт.Вороновиця з співмешканкою ОСОБА_12 зі швидкістю 70-90 км/г. По дорозі він взяв до себе в автомобіль пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які попросилися їх підвезти. Вказаних осіб до цього не знав. Неподалік с. Комарів, Вінницького району, він не втримав керування із-за стану дороги, а саме, розбитих вантажівками колій, автомобіль занесло вліво на зустрічну смугу і він вилетів з траси на узбіччя. Далі він нічого не пам`ятає, так як втратив свідомість. В результаті ДТП постраждали пасажири яких він підібрав, у чому він розкаявся. Визнав факт того, що у день події вживав спиртне, та перебував у стані алкогольного сп`яніння, вживши 1,5 л. пива. 08.09.2017 звечора вживав горілку приблизно 400-500 гр. Визнав факт того, що під час руху відволікав увагу розмовою з співмешканкою. Такого розвитку подій він не бажав, розкаявся у скоєному і частково відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 17400 грн. Заявлені до нього потерпілими позовні вимоги визнав повністю.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
При вирішенні питання про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приймає до уваги роз`яснення, дані в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якого, порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машини і наступне залишення потерпілого від такого злочину без допомоги слід кваліфікувати за наявності до того підстав за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 286 чи 415 КК України та відповідною частиною ст. 135 цього Кодексу.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого та заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, що відповідно до ст. 12 КК України віднесений до тяжких злочинів, особу винного, який є раніше не судимим, за місцем проживання не має негативної характеристики, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував нанесену шкоду потерпілій ОСОБА_5 ..

При визначенні наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд враховує, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, судом є встановленим, що часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_5 відбулося лише на стадії судового розгляду в день проведення завершення розгляду кримінального провадження, обвинувачений не приймав мір до відшкодування шкоди до судового розгляду, та відбулося лише часткове відшкодування шкоди одному з потерпілих, що складає 17400 грн. від загальної суми завданих збитків зазначених у позові в розмірі 257 825 грн.

Тому виходячи з вказаного, суд вважає, що обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, зокрема те, що обвинувачений грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків - смерті людини, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, суд не вбачає передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.75, 76 КК України, а також ст. 69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання.

При цьому суд враховує принципову позицію потерпілих щодо призначення обвинуваченому суворої міри покарання. Суд також звернув увагу на неактивну поведінку обвинуваченого. Не зважаючи на тривалий час, який пройшов з дня ДТП, він або його родичі не намагались компенсувати потерпілим спричинену моральну та матеріальну шкоду.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався; вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, вину визнав, не має негативної характеристики за місцем проживання, частково відшкодував шкоду одному з потерпілих, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе не призначаючи йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією статті 286 ч.2 КК України, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства, що також підтверджується засудженням останнім своєї протиправної поведінки, яка може свідчити про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на максимальний строк, передбачений санкцією ст.286 ч.2 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 2372 грн. 88 коп.

Щодо заявлених позовних вимог суд приймає до уваги положення ст. 128-129 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Ч.1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення помісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Суд враховує позицію, викладену у постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», згідно якої розмір моральної шкоди ґрунтуються на душевних стражданнях та фізичному болі, які потерпіла зазнала внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, та втрати душевної рівноваги внаслідок вимушених змін звичайного життєвого укладу, стресу.
Враховуючи зазначене, суд враховує, що первинно є заявленим цивільний позов потерпілою особою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 17 825,00 грн та моральної шкоди в сумі 250 000 грн. та до цивільний позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди в сумі 17 825,00 грн та моральної шкоди в сумі 38 400 грн.
В подальшому позов було зменшено за заявою позивачки ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та підтримано вимоги про стягнення з ОСОБА_4 , та Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальної шкоди в сумі 7 825,00 грн та з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 242 600 грн. та до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення моральної шкоди в сумі 38 400 грн.
У справі також заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_4 та до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди в сумі 163 241,67 грн та моральної шкоди в сумі 300 000 грн. та понесених судових витрат, пов`язаних з оплатою правових послуг адвоката в сумі 7500 грн.
Представник цивільного відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання відповідно до якого просила справу розглядати у відсутність представника відповідача, при цьому заперечувала проти заявленого цивільного позову.
Представник потерпілої ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_5 , та представники потерпілої ОСОБА_5 остаточні позовні вимоги підтримали.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_4 та до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з того, що вказані витрати в сумі 163 241,67 грн. складаються з витрат на лікування та оперативне втручання і є доведеними відповідними доказами, а також визнані ОСОБА_4 , тому позов в частині стягнення вказаної суми матеріальної шкоди підлягає до задоволення.

При визначені моральної шкоди нанесеної ОСОБА_14 суд виходив з того, що потерпіла в наслідок протиправних дій ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, перенесла моральні страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, було порушено її нормальні життєві зв`язки, та настали негативні наслідки, а саме, потерпіла не може самостійно пересуватися, потребує постійного стороннього нагляду та продовження лікування. Враховуючи ступінь вини обвинуваченого, який допустив протиправну поведінку під час керування транспортним засобом, внаслідок чого настали суттєві негативні зміни для позивачки у її особистому житті, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, які узгоджуються з роз`ясненнями, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди №4 від 31.03.1995р. (зі змінами), суд вважає за необхідне стягнути вказану моральну шкоду в повному обсязі на суму 300 000 грн.

Також з ОСОБА_4 слід стягнути на користь потерпілої витрати на послуги адвоката в сумі 7500 грн.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 та до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з того, що вказані витрати в залишковій сумі 7 825 грн. складаються з витрат на поховання ( 3650,00 грн. та 7900,00 грн. ) та організацію поминального обіду (6325 грн). У відповідності до ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» до стягнення підлягають витрати на поховання в сумі 3650,00 грн. та 7900,00 грн., тобто 11550 грн. До стягнення 6325,00 грн. витрат на організацію поминального обіду не підлягають так як не охоплюються поняттям витрат на поховання передбачених ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Враховуючи заявлену позивачем суму відшкодування матеріальної шкоди в 7825 грн., суд вважає позовні вимоги в цій частині доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 242600 грн. суд враховує глибину душевних страждань позивачки, яка втратила чоловіка, те що ці страждання є довічні, ступінь вини обвинуваченого, який допустив протиправну поведінку під час керування транспортним засобом, суттєві негативні зміни які настали для позивачки у її особистому житті, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, які узгоджуються з роз`ясненнями, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди №4 від 31.03.1995р. (зі змінами), суд вважає за необхідне стягнути вказану моральну шкоду в повному обсязі на суму 242600 грн.

Щодо покладення обов`язків відшкодування шкоди за позовами потерпілих суд, враховує, що у згідно ст.39.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. п. 41.1. МТСБУє єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є обов`язковою умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В силу ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. п. 41.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсації та відшкодування на умовах, передбачених п.39.2 ст.39 вищевказаного ЗУ.

У відповідності до п.22.1 Закону №1961-IV від 01.07.2004р. разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п.24.1 вказаного ЗУ у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати пов`язані з доставкою, лікуванням, розміщенням, утриманням, діагностикою, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідних закладах охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до п.9.3,9.5 ст.9 Закону №1961 розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становить 100 000 грн. на одного потерпілого.

У відповідності до ст.23 Закону №1961-IV від 01.07.2004р. до відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого закон відносить: шкоду пов`язану з лікуванням потерпілого, шкоду пов`язану зі стійкою втратою працездатності, моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Однак, при цьому, відповідно до статі 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для отримання відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має на це право, протягом 30 днів з дня подання письмового повідомлення про ДТП має подати до МТСБУ ряд документів, що підтверджують необхідні відомості для прийняття рішення щодо регламентних виплат.

На підставі пункту 331.1 стаття 331Закону водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити МТСБУ про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених Законом, може стати підставою для відмови у здійсненні регламентної виплати, якщо це призвело до неможливості МТСБУ встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розміру заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 закону).

Прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати або вмотивоване рішення про відмову у здійсненні регламентної виплати приймається не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, за умови наявності зазначених у ст. 35 вказаного Закону документів.

Як вбачається з доданих суду доказів потерпілі ОСОБА_11 звернулася до МТСБУ з вимогою щодо відшкодування шкоди в порядку регламентних виплат 24.01.2018р. Згідно відповіді МТСБУ від 19.02.2018р. потерпілій запропоновано подати ряд документів на підтвердження шкоди, стану здоров`я, і кінцевий результат є пов`язаним з постановленням вироку суду.

Згідно відповіді МТСБУ на заяву ОСОБА_5 від 24.05.2018р. потерпілій також запропоновано подати ряд документів на підтвердження шкоди, стану здоров`я, і кінцевий результат є пов`язаним з постановленням вироку суду.

Таким чином, враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 укладеного страхового полісу на час ДТП, безпосередня відповідальність на МТСБУ може бути покладена лише після відповідного визначення винних дій особи, з вини якої було скоєно кримінальне правопорушення та надання МТСБУ відповідного переліку документів, що підтверджують право на отримання відшкодування. Відомостей про отримання МТСБУ вказаних документів суду сторонами потерпілих не подано.

Такими чином, суд вважає вимоги заявлені до МТСБУ передчасними, та такими що потребують попереднього встановлення сум відшкодування, які підлягають до стягнення з винної особи.

Враховуючи вказане, суд вважає, що відшкодування шкоди має бути проведених саме з ОСОБА_4 з подальшим визначенням МТСБУ сум, що підлягають відшкодуванню за рахунок регламентних виплат за нормативними положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Враховуючи вказане з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 підлягають до стягнення матеріальна шкода в сумі 163 241,67 грн, та моральна шкода в сумі 300 000 грн., та витрати на послуги адвоката в сумі 7500 грн.

За позовом ОСОБА_5 з ОСОБА_4 підлягають до стягнення матеріальна шкода в сумі 7 825 грн. та моральна шкода в сумі 242 600 грн.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 вартість за проведення експертиз: за № 730 а від 21.11.2017 - 790 грн. 96 коп.; за №737 а від 06.10.2017 року- 790 грн. 96 коп. ; за № 827 а від 13.10.2017 року 790 грн.96 коп., оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого злочину. Загальна сума витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування складає 2372 грн. 88 коп.

Речовий доказ, а саме, автомобіль Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_15 повернути власнику, знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду від 25.09.2017р.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 75, 76, 135, 286 КК України, ст. ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в силі залишити попередню тримання під вартою.
Початком строку покарання вважати з моменту затримання, а саме з 20.11.2017р.
Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_4 , Моторно (транспортного) страхового бюро про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 163 241,67 грн., та моральну шкоду на суму 300 000 грн., та за послуги адвоката в сумі 7 500 грн. В решті вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , Моторно (транспортного) страхового бюро про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 7 825 грн., та моральну шкоду на суму 242 600 грн. В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2 372 грн. 88 коп. (дві тисячі триста сімдесят дві) гривні 88 копійок у відшкодування вартості проведення експертиз.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: автомобіль Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_15 повернути власнику, знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду від 25.09.2017р.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1