Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2018 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 за кримінальним провадженням № 0001954 від 16.05.2018 р., -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що 15.05.2018 р. приблизно о 21 год. 15 хв., ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 та малолітньою дитиною останньої, перебували біля ресторану «МакДональдз», що знаходиться по вул. Вишгородській, 33, в м. Києві. В ході спілкування ОСОБА_5 попросив ОСОБА_7 , надати йому грошові кошти для власних потреб, на що ОСОБА_7 відмовилась та почала йти в напрямку свого місця проживання. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_5 підійшов ззаду за спини до ОСОБА_7 та наніс останній один удар кулаком руки в область потилиці, один удар кулаком руки в область спини, та коли ОСОБА_7 обернулась ОСОБА_5 , наніс ще два удари потерпілій кулаком руки в область грудної клітини зліва. В результаті причиненого фізичного болю та отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 присіла на землю, після чого ОСОБА_5 розстібнувши рюкзак, який впав з плеча потерпілої відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 500 грн Після чого, ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн. 00 коп.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
17.05.2018 р. Подільським районним судом м. Києва (справа № 758/6313/18) слідчому СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві було відмолено в задоволенні клопотання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та було обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, визначені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме, прибувати за кожною вимогою до слідчого та прокурора в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження відносно нього, та суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 та свідками у даному кримінальному провадженні, однак, вищевикладені покладені на підозрюваного обов`язки не виконувалися.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.07.2018 р. (справа № 758/9014/18) було надано слідчому СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.09.2018 р. (справа № 758/9015/18) клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві було задоволено частково та відносно підозрюваного ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 год. 45 хв. 23 вересня 2018 року, включно.
У судовому засіданні слідчий та прокурор внесене до суду клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила відмовити в його задоволенні. Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, у зв`язку з наступним.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 повідомлено слідчим 16.05.2018 р., його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно протоколу, підозрюваний був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 31.08.2018 р. о 13.35 год.
17.09.2018 р. керівником Київської місцевої прокуратури № 7 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001954 продовжено до трьох місяців.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України») відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).
Таким чином, зі спливом такого часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані, на це вказує те, що останній усвідомивши невідворотність покарання, оскільки за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено позбавлення волі може зникнути від органу досудового розслідування та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування та постановлення судового рішення в розумні строки.
Згідно вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження.
Суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК України ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. Оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Ризики, існування яких було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 зменшились, потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні вже було допитано.
Тому суд вважає, що ризики, які були наведені прокурором під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 зменшились.
Вищевказані обставини у сукупності свідчать про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту, тому, суд вважає доцільним відмовити у продовженні строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Крім того, посилання слідчого на необхідність призначення по справі стаціонарної судово-психіатичної експертизи підозрюваного, не є бузумовною підставою для продовження найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, покладає на підозрюваного певні обов`язки.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 182-183, 193 - 194, 196 - 197, 199, 200, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 за кримінальним провадженням № 0001954 від 16.05.2018 р. відмовити;
Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт заборонивши йому залишати будинок АДРЕСА_1 ;
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду у визначений час;
-не відлучатися з місця постійного проживання в Київській області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
-не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
-повністю утриматись від спілкування з особами анкетні дані яких, зазначені в поданому до суду клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками;
Строк виконання покладених обов`язків рахувати до 23.10.2018 року;
Обов`язки покладаються на ОСОБА_5 на строк дії ухвали;
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 ;
Повний текст ухвали буде складений 21.09.2018 р.;
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, представники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває цілодобово, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1