Справа №295/7528/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002441 від 14.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.06.2018 близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік буд. № 10, що знаходиться на перехресті вул. Б. Тена та Хлібна в м. Житомирі, де побачив раніше невідомого йому чоловіка. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до ОСОБА_7 та запитав у останнього котра година. Після чого ОСОБА_5 не дочекавшись відповіді потерпілого, наніс йому удар дерев`яною палкою в область лівою частини обличчя. Від даного удару ОСОБА_7 втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження, ступінь яких на даний час встановлюється.

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії взяв у ОСОБА_7 , який перебував без свідомості мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Lumia 635» ІМЕІ: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив напад поєднаний із застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в ході якого заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном марки "Nokia", моделі «Lumia», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1000 грн.., чим спричинив останньому майнового збитку на загальну суму 1000 грн.

Після чого, ОСОБА_5 утримуючи викрадене майно при собі місце злочину покинув та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразились у нападі з метою заволодінням чужим майном, поєднаний із застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій), ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.

14.06.2018 відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з визначенням попередньої правової кваліфікації ч. 1 ст. 187 КК України;

14.06.2018 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Фактичний час затримання 18 година 50 хв. в м. Житомир, протокол про затримання останнього складено 14.06.2018 о 20 годині 45 хвилин.

15.06.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів та за яке законом передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк до 7 років позбавлення волі. ОСОБА_5 являється раніше судимою особою, а саме вироком Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2018 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Крім того, на даний час встановлюється причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину передбаченого ст. 186 КК України, а саме 14.06.2018 відносно гр. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: провулок Виробничий у м. Житомир відкрито заволодів мобільним телефоном «Майкрософт».

На даний час слідством здобуто вагомі докази про вчинення підозрюваним вказаного правопорушення. ОСОБА_5 ніде не працює, не є особою похилого віку, неодружений, а вчинення кримінальних правопорушень, що відносяться до корисливих майнових злочинів, є єдиним джерелом доходів останнього. Крім того, ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що характеризує його як особу, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але сторона обвинувачення вважає, що вказані вище обставини вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, буде переховуватись від органів досудового розслідування, вчинить інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, який зобов`язався виконувати, щиро каявся.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив відмовити у його задоволенні, разом з тим не заперечував щодо обрання ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, а саме з 23 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., посилаючись на ту обставину, що інкриміноване кримінальне правопорушення є повністю розкритим, свої процесуальні обов`язки підозрюваний виконує належним чином, жодних перешкод встановленню істини по справі не вчиняє, потреби у виїзді за межі Житомирської області не має, зі свідками не спілкується, всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, разом з тим сторона обвинувачення не надала суду докази з приводу наведених в клопотанні ризиків визначених ст. 177 КПК України, також в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, визначеними ст. 177 КПК України, також вказав, що підозрюваний раніше судимий, однак не за корисливий злочин, має позитивну характеристику, сім`ю, а тому просив не обирати самий тяжкий запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у разі не доведення стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 1 ст. 187 КК України, що підтверджується зібраними доказами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча Суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

В частині 1 ст. 88 КПК України вказано, що докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення вказувалося, що підозрюваний раніше судимий, також на розгляді в суді є обвинувальний акт щодо підозрюваного та останній вчинив ще інше кримінальне правопорушення, разом з тим доказів, які б підтверджували викладене до матеріалів клопотання не долучено.

Також сторона обвинувачення вказала, що реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, підозрюваний вчинив насильство по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 та наніс йому удар, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Проте, вказані обставини обґрунтовані в клопотанні про обрання запобіжного заходу, проте не містять належних доказів, медичних виписок, тощо.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , позитивну характеристику, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Зважаючи на викладене, та оскільки прокурором не було доведено, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем, як встановлено судом, постійного проживання, що є достатнім для запобігання зазначеного ризику.

За положеннями частин 1 та 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком на два місяці з моменту фактичного затримання, а саме з 14.06.2018 року.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , залишати місце постійного проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 , протягом строку тримання під домашнім арештом без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду, органу досудового розслідування та прокуратури;

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, а саме за викликом;

не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя