Провадження № 1-кп/643/391/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0003756 від 10.06.2017, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: проживаючій АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.06.2017 в проміжок часу приблизно з 21.00 год. до 23.00 год., на вулиці , поблизу б. 17 по вул. В.Зубенко в м.Харкові , ОСОБА_6 вживала спиртні напої разом з ОСОБА_7 його рідною сестрою ОСОБА_8 , співмешканцем останньої ОСОБА_9 , після чого вищевказані особи прийшли в кв. АДРЕСА_3 , де знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та двоє малолітніх дітей ОСОБА_8

10.06.2017, близько 00.20 год., на кухні квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла побутова сварка, на ґрунті зловживання спиртними напоями , під час якої у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел , спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел , спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_7 , з метою спричинення тілесного ушкодження останньому, ОСОБА_6 взяла в праву руку кухонний ніж, підійшла до ОСОБА_7 на відстань приблизно до 90 см. та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та небезпеку для життя і здоров`я останнього, умисно завдала один удар клинком ножа в праву частину грудної клітини, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_7 проникаюче колото-різане поранення грудної клітини праворуч по передній її поверхні в верхньо -середньому відділі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 674 від 10.07.2017 у потерпілого ОСОБА_7 встановлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітини праворуч по передній її поверхні в верхньо-середньому відділі це тяжке тілесне ушкодження, згідно п.п. 2.1.3 «й» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

За вищевказаних обставин, ОСОБА_6 будучі в стані алкогольного сп`яніння , діючи умисно та бажаючи діяти саме таким чином, спричинила тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто умисне тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнала у повному обсязі та підтвердила обставини, час, місце, механізм вчинення нею злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачена у суді показала, що дійсно 09.06.2017 приблизно з 21 часу вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 та його сестрою ОСОБА_8 біля будинку №17 по вул. В.Зубенко в м. Харкові, вживали спиртні напої. Через деякий час вони продовжили вживання алкоголю в квартирі АДРЕСА_3 , де між нею та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої в приміщенні кухні вона взяла в свою праву руку кухонний ніж, підійшла до ОСОБА_7 та нанесла одним ударом клинком ножа в праву частину грудної його клітини. Потім побачила кров. ОСОБА_8 викликала швидку допомоги. Разом з медиками вона супроводжувала ОСОБА_7 до лікарні та купувала ліки.

Обвинувачена ОСОБА_6 у суді зазначила про те, що вона розуміла, що скоювала злочин, та щиро розкаялася у його вчинені, причину скоєння нею злочину пояснила як необдуману поведінку та перебування в стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій зазначав, що підтримує обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , до останньої у нього не має претензій ні матеріального, ні морального характеру. Прохав справу розглянути за його відсутністю.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 493 від 27.06.2017, ОСОБА_6 на теперішній час хронічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні нею злочину, та кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.121 КК України, оскільки вона скоїлаумисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Більш того, обвинувачена раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації, за яким фактично мешкає. За останнім місцем навчання, а саме Державного навчального закладу «Регіональний механіко-технологічний ценрт професійної освіти Харківської області», характеризується добре. На підставі рішення Харківської міської ради від 20.07.2016 за №481, ОСОБА_6 має статус дитини-сироти.

Відповідно до висновку досудової доповіді про неповнолітню ОСОБА_6 , яка на вимогу суду надана 20.02.2018 начальником сектору ювенальної пробації м. Харкова Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує її щире каяття, вчинення злочину неповнолітньою, та визнає ці обставини, відповідно до ст.66 КК України, такими, що пом`якшують її покарання. Обставину, що обтяжує покарання останньої, яка передбачена ст. 67 КК України, суд визнає скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані її дії.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_12 злочинів, дані про особу винного, позицію потерпілих та їх представника, які не мають моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого, а також колегія суддів приймає до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту, які у дебатах зазначили про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його щире каяття, відсутності настання тяжких наслідків. Суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75, ст.104 КК України вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_6 саме такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої судом не обирався.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: кухонний ніж, зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Московського ВП ГУНП в Харківській області знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 , її законному представнику ОСОБА_5 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1