Провадження № 1-кс/344/6075/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 щодо зобов`язання повернути вилучене майно у кримінальному провадженні №0002532 від 30.06.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся із скаргою на дії слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 , вимогами якої просить зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 повернути йому тимчасово вилучений автомобіль «Volkswagen Golf», червоного кольору, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Доводами скарги скаржник вказує, що у провадженні слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0002532 від 30.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Вночі 30 червня 2018 року, коли ОСОБА_3 рухався на своєму автомобілі Renault Laguna, 1.9 DCI, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Галицькій у м. Івано-Франківську, його зупинили працівники патрульної поліції та провели огляд автомобіля і документів. В результаті огляду йому повідомили, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має ознаки підроблення, а тому автомобіль з ключами та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу необхідно вилучити. ОСОБА_3 заперечив можливість підробки, повідомивши, що цей автомобіль був придбаний його вітчимом ОСОБА_5 ще у 2012 році. Відтоді вони разом з ним відкрито, безперешкодно користувалися автомобілем, за цей час нас неодноразово зупиняли працівники поліції (міліції), проте жодних претензій ні до реєстраційних документів, ні до автомобіля ніколи не було. Протягом всього часу користування його вітчим постійно страхує свою цивільну відповідальність як власник (володілець) цього транспортного засобу (копія страхового полісу додається). Останнім часом цим автомобілем переважно користуюся я. З огляду на це я добровільно надав працівниками поліції автомобіль для проведення необхідних процесуальних дій для перевірки дійсності документів. Автомобіль був доставлений у Івано-Франківський міський відділ поліції ГУНП в Івано-Франківській області, де утримується й донині. Після проведення необхідних процесуальних дій, зокрема експертиз, ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого з проханням повернути мені автомобіль, проте слідчий завжди відмовляв мені у цьому. 22 серпня 2018 року ОСОБА_3 офіційно звернувся із заявою до слідчого СВ Івано- Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 з проханням повернути йому автомобіль. Проте 22 серпня 2018 року слідчий ОСОБА_4 листом № Ч-40/108/46/02-2018 надав відповідь, якою відмовив у поверненні автомобіля, посилаючись на те, що автомобіль має значення речового доказу та повинен зберігатися у відділі до прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні. До сьогоднішнього дня автомобіль утримується на території Івано-Франківського міського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області,

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, вилучене майно, відповідно до статті 167 КПК України має статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.

Частиною другою ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, тому вищевказаний автомобіль необхідно повернути скаржникові в користування без права відчуження.

Відповідно до ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді (арешт майна або відмову у ньому) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Керуючись ст.ст.100, 303, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 , тимчасово вилучений автомобіль Renault Laguna, 1.9 DCI, сірого кольору, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 разом з ключами, в користування, без права відчуження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1