справа № 156/775/16-к
Номер провадження: 1-кп/156/4/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 потерпілої- цивільного позивача ОСОБА_4
представника потерпілої- цивільного позивача ОСОБА_5
обвинуваченого- цивільного відповідача ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Іваничі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олика Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , на утриманні двоє дітей - осіб з інвалідністю з дитинства І групи, опікуна трьох малолітніх дітей, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
В с т а н о в и в :

09.07.2016 приблизно о 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням м. Горохів - смт. Іваничі в напрямку останнього, в межах населеного пункту с. Милятин Іваничівського р-ну по вул. Жилякова, допустив неуважність та безпечність під час керування транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_4 , яка вела велосипед, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №2 від 17.01.2018 року, отримані ОСОБА_4 під час ДТП 09.07.2016 року тілесні ушкодження , а саме: злами кісток обох нижніх кінцівок та лівого передпліччя, відповідно до п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, являються тяжким тілесним ушкодженням, як такі, що викликали розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину( не менш 33 %), наслідки ЗЧМТ струсу головного мозку з вегетодистонією, згідно п. 2.2.3. «Правил…» , відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що викликали стійку втрату працездатності менш як на одну третину ( від 10 % до 33%); закриті злами 4,5,6,7 ребер зліва, відповідно до п. 2.2.1 « в» «Правил …», являються тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні ( більш як 21 день); укушена рана язика, забійні рани м`яких тканин обличчя, згідно п. 2.3.3. «Правил …» є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів , але не більше як три тижні ( 21 день) ; садна шкіри обличчя та верхніх і нижніх кінцівок, відповідно п. 2.3.5 «Правил …» мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку експерта № 325 від 31.08.2016 транспортно- трасологічної експертизи Волинського НДЕКЦ МВС України наїзд автомобіля ВАЗ-2106 р.н. знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 на велосипедиста ОСОБА_4 , відбувся на межі правої смуги руху та правого узбіччя автодороги сполученням м. Горохів - смт. Іваничі в с. Милятин Іваничівського р-ну, в напрямку на смт. Іваничі, у місці, що передує початку першого уламку автомобіля.
Згідно висновку експерта № 326 від 23.09.2016 інженерно-транспортної експертизи обставин і механізму ДТП Волинського НДЕКЦ МВС України:
1.В заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ 2106 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12,3, 12.4 та 12.9 б) ПДР України, тобто повинен був у населеному пункті керувати транспортним засобом зі швидкістю не більшою ніж 60 км/год., а з моменту виїзду велосипедиста ОСОБА_4 на проїзну частину (на смугу руху автомобіля) - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
2.В заданій дорожній ситуації із технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ 2106 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_4 , шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, як при вибраній швидкості руху водієм, так і при максимально дозволеній швидкості руху в населеному пункті.
Водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106» р.н.з НОМЕР_2 , порушив наступні пункти «Правил дорожнього руху України»:
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі.
п.10.1. Перед початком руху, перестоюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди. п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. п.12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4.
Порушення вищевказаних пунктів «Правил дорожнього руху України» знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та суду показав, що дійсно, керуючи автомобілем, проїжджаючи в с. Милятин Іваничівського району перевищивши швидкість, не справився з керуванням, збив потерпілу ОСОБА_4 . На даний час не може стверджувати , чи потерпіла ОСОБА_4 котила велосипед , чи їхала на ньому, в зв`язку з давність подій, які відбулися. Після скоєного надав потерпілій допомогу в розмірі 22000,00 грн. Заявлений цивільний позов потерпілої про стягнення шкоди визнає повністю. Не заперечує відшкодувати шкоду, однак в звязку з важким матеріальним становищем на даний час не має такої можливості .
Крім визнання винуватості самим обвинуваченим його винуватість повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 показала, що працює начальником звязку Милятинського поштового відділення . 09.07.2016 року приблизно о 15 год. 30 хв. вона, виконуючи свої службові обов язки, в с. Милятин по вул. Жилякова вела велосипед по узбіччі автодороги. В цей час водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106» р.н.з НОМЕР_2 , допустив зіткнення з нею, внаслідок чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. На даний час в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями її визнано інвалідом І групи. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 200000,00 грн.
Також вина обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 09.07.2016 року з план-схемою ( а.с.75-79).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2016року з план-схемою (а.с. 80-83)
З висновку експерта № 325 від 31.08.2016 транспортно- трасологічної експертизи Волинського НДЕКЦ МВС України вбачається, що наїзд автомобіля ВАЗ-2106 р.н. знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 на велосипедиста ОСОБА_4 , відбувся на межі правої смуги руху та правого узбіччя автодороги сполученням м. Горохів - смт. Іваничі в с. Милятин Іваничівського р-ну, в напрямку на смт. Іваничі, у місці, що передує початку першого уламку автомобіля ( а.с. 71-74)
Відповідно до висновку експерта № 326 від 23.09.2016 року в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.3, 12.4 та 12.9 б) ПДР України, тобто повинен був у населеному пункті керувати транспортним засобом зі швидкістю не більшою ніж 60 км/год, а з моменту виїзду велосипедиста ОСОБА_4 на проїзну частину ( на смугу руху автомобіля) - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки траснпортного засобу. В заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_4 , шляхом застосування екстренного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, як при вибраній швидкості руху водієм, так і при максимально дозволеній швидкості руху у населеному пункті.( а.с. 64-67)
З висновку судово-медичного експерта комісійної судово-медичної експертизи №2 від 17.01.2018 року слідує, що отримані ОСОБА_4 під час ДТП 09.07.2016 року тілесні ушкодження , а саме: злами кісток обох нижніх кінцівок та лівого передпліччя, відповідно до п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, являються тяжким тілесним ушкодженням, як такі, що викликали розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину( не менш 33 %), наслідки ЗЧМТ струсу головного мозку з вегетодистонією, згідно п. 2.2.3. «Правил…» , відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що викликали стійку втрату працездатності менш як на одну третину ( від 10 % до 33%); закриті злами 4,5,6,7 ребер зліва, відповідно до п. 2.2.1 « в» «Правил …», являються тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні ( більш як 21 день); укушена рана язика, забійні рани м`яких тканин обличчя, згідно п. 2.3.3. «Правил …» є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів , але не більше як три тижні ( 21 день) ; садна шкіри обличчя та верхніх і нижніх кінцівок, відповідно п. 2.3.5 «Правил …» мають ознаки легких тілесних ушкоджень ( а.с. 139-150)
З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що своїми діями , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого , в судовому засіданні не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий неумисний злочин , обставини , що пом`якшують покарання, особу винуватого: раніше не судимий, вину визнав повністю, позитивно характеризується як по місцю проживання, так і як опікун трьох малолітніх онуків, має на утриманні двоє дітей інвалідів І групи, не працює,хворіє вегето-судинною дистонією і призначає покарання в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі .Суд приходить до висновку, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.
Разом з тим, суд, враховуючи особу обвинуваченого, те що має на утриманні двоє дітей інвалідів І групи, є опікуном трьох малолітніх дітей, а додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом поставить сім ю у скрутне становище, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, передбачене санкцією статті як альтернативне .
Цивільний позов потерпілої-цивільного позивача про стягнення моральної шкоди підлягає до повного задоволення.
Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст.ст. 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, ступінь та обсяг фізичних страждань потерпілої, довготривалий час необхідний для відновлення її стану здоров`я, та приходить до висновку, що на користь потерпілої-цивільного позивача підлягає стягненню з обвинуваченого-цивільного відповідача моральна шкода в розмірі 200000 ( двісті тисяч ) 00 грн.
Захисник в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до його підзахисного ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році » як до особи, яка має на утриманні двоє дітей - інвалідів І групи.
Обвинувачений надав згоду на застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор вважає, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році » підлягає до задоволення.
Потерпіла та її представник заперечили відносно задоволення клопотання захисника обвинуваченого щодо звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році », так як обвинувачений не розкаявся щиро у вчиненому.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання. Згідно ч.1 та ч.2 ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб; законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання. Відповідно до ч.1 ст.6 згаданого Закону, особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.
Враховуючи наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, зокрема, що обвинувачений вчинив неумисний тяжкий злочин, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а обвинувачений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Процесуальні витрати по справі за проведення транспортно-трасологічної експертизи ( висновок № 325) становлять 1055,52 грн., за проведення інженерно-транспортної експертизи ( висновок № 326) - 1320,60 грн., а всього 2376,12 грн., а тому підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України , а саме : автомобіль марки «ВАЗ» моделі « 2106» р.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику , три частини велосипеда синього кольору «Укрпошта» , пару взуття повернути потерпілій ОСОБА_4 , уламки автомобіля знищити( а.с. 181,182 ).
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов потерпілої-цивільного позивача про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 200000 ( двісті тисяч) 00 грн. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2376,12 грн. витрат за проведення експертиз .
Речові докази, а саме : автомобіль марки «ВАЗ» моделі « 2106» р.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику , три частини велосипеда синього кольору «Укрпошта», пару взуття повернути потерпілій ОСОБА_4 , уламки автомобіля знищити. ( а.с. 181, 182)
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1