Дата документу 12.06.2018 Справа № 554/4396/18
Провадження № 1-кс/554/5252/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000549 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000549 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.05.2018 року близько 21:00 год. гр. ОСОБА_4 , перебуваючи в залі очікування Південного вокзалу по площі Слави 1 у м. Полтава в стані алкогольного спяніння, виявила відсутність свого мобільного телефону (модель та марку якого не вказала, документів на телефон не надала) і гаманця з грошовими коштами в сумі близько 100 грн.
В ході проведення слідчих (розшукових) дій, було отримано інформацію, що до вчинення даного кримінального правопорушення, може бути причетний гр. ОСОБА_5 , котрий 27.05.2018 року даний мобільний телефон продав на центральному ринку гр. ОСОБА_6 за 150 грн.
Під час проведення подальшої перевірки, дана інформація підтвердилась, та 08.06.2018 року, гр. ОСОБА_6 будучи запрошеним до ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області для допиту свідка з даного приводу, підтвердив інформацію отриману поліціїю та добровільно видав мобільний телефон марки «Prestigio Wize L3 PSP 3403», у корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Після цього, 08.06.2018 було проведено впізнання даного мобільного телефону з потерпілою гр. ОСОБА_4 , котра будучи допитаною, надала відомості про даний телефон, описала його та долучила до матеріалів кримінального провадження чек про купівлю, впізнала за формою, потертостями та маркою вище вказаний мобільний телефон.
Вище зазначений мобільний телефон вилучений та постановою слідчого від 08.06.2018 року відповідно до ст. 98 КПК України, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000549.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд клопотання без її участі, проти накладення арешту не заперечувала.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 08.06.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 08.06.2018 року майно, а саме мобільний телефон марки «Prestigio Wize L3 PSP 3403», у корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , власником якого являється гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , та який було вилучено у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_2 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000549 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений мобільний телефон марки «Prestigio Wize L3 PSP 3403», у корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , власником якого являється гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , та який було вилучено 08.06.2018 у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_2 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1