Справа № 752/24/17
Провадження №: 1-кп/752/184/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у режимі відеоконференції з Державною установою "Київський слідчий ізолятор" кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- за вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 24.11.2000 року за ст. 141 ч. 2 КК України 1960 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 08.05.2001 року за постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 29 днів;

- за вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 28.11.2001 року за ст. 141 ч. 2 КК України 1960 року із застосуванням ст. 43 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, звільненого 11.08.2004 року за відбуттям строку покарання;

- за вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 21.11.2005 року за ст. ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі;

- за вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 15.04.2013 року за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2, 395 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 09.03.2016 року за постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.02.2016 року за відбуттям строку покарання;

- за вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 09.12.2016 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що 07.08.2016 року приблизно о 17 годині 20 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту неподалік від станції метро "Теремки" Комунального підприємства "Київський метрополітен" у місті Києві, незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, підібравши медичний шприц з вказаним наркотичним засобом, та став незаконно зберігати його при собі без мети збуту, після чого приблизно о 17 годині 30 хвилин у вестибюлі станції метро "Теремки" його було затримано працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього медичний шприц з вказаним особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 0,138 грам, який обвинувачений ОСОБА_10 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_10 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 309 ч. 1 КК України як незаконні придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 стверджується наступними зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Протоколом огляду місця події від 07.08.2016 року, згідно якого 07.08.2016 року у вестибюлі станції метро "Теремки" Комунального підприємства "Київський метрополітен" у місті Києві у ОСОБА_10 було виявлено та вилучено шприц з рідиною коричневого кольору (т. 1 а.с. 9-10).

Висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №2522х від 25.10.2016 року, згідно якого надана на дослідження рідина коричневого кольору містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 1,223 г. (т. 1 а.с. 18-22).

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_10 дійсно 07.08.2016 року незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечений наркотичний засіб опій ацетильований та незаконно зберігав його при собі без мети збуту і його дії в ході досудового розслідування були кваліфіковані правильно за ст. 309 ч. 1 КК України.

Однак, в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 на теперішній час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії, параноїдної форми, ускладненої психічними та поведінковими розладами внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності, на теперішній час утримання, але в умовах, які виключають вживання психоактивних речовин (згідно з МКХ 10: F20.0, F19.21); на період кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 (на період 7 серпня 2016 року) виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії, параноїдної форми, ускладеної психічними та поведінковими розладами внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності (згідно з МКХ 10: F20.0, F19.21); на період кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 (на період 7 серпня 2016 року) він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час обвинувачений ОСОБА_10 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на період кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 (на період 7 серпня 2016 року) виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії, параноїдної форми, ускладненої психічними та поведінковими розладами внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності (згідно з МКХ 10: F20.0, F19.21); на теперішній час обвинувачений ОСОБА_10 за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом на теперішній час потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом; на теперішній час обвинувачений ОСОБА_10 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії, параноїдної форми, ускладненої психічними та поведінковими розладами внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності, на теперішній час утримання, але в умовах, які виключають вживання психоактивних речовин (згідно з МКХ 10: F20.0, F19.21) і за своїм психічним станом на теперішній час не може правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, та давати щодо них відповідні покази (т. 3 а.с. 30-35).

Представник державного обвинувачення - прокурор ОСОБА_8 просила застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом і обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримали таку думку прокурора.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. 94 ч. 1 п. 2 КК України, ст. 513 КПК України застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді направлення обвинуваченого ОСОБА_10 на примусове лікування до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_10 було засуджено вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 09.12.2016 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, тоді як висновком судово-психіатричної експертизи №101 від 14.06.2018 року встановлено, що станом на час постановлення вказаного вироку ОСОБА_10 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На підставі вироку Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 09.12.2016 року обвинувачений ОСОБА_10 відбував покарання у Державній установі "Одеська виправна колонія №14", з якої його і було етаповано до Державної установи "Київський слідчий ізолятор №13" на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 16.05.2017 року в рамках даного кримінального провадження, а тому суд надходить до висновку про необхідність направлення даного судового рішення до Київської місцевої прокуратури №7, прокуратури міста Києва та прокуратури Одеської області для вжиття заходів, встановлених кримінальним процесуальним законом, зважаючи на те, що ОСОБА_10 було засуджено у той період часу, коли він перебував у стані неосудності.

Крім того, слід направити копію даного судового рішення до Державної установи "Одеська виправна колонія №14", до відома.

Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 309 ч. 1 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речові докази - медичний шприц з речовиною коричневого кольору, що зберігається в камері схову речових доказів Управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в місті Києві згідно квитанції №0000900 від 25.11.2016 року, - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня її проголошення.

На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право отримання в суді копії ухвали та направити її особі, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру - негайно.

Суддя ОСОБА_1