09.08.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

заявника - ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Одеської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з скаргою на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

У своїй скарзі ОСОБА_4 вказує на те, що 05.02.2018 р. він звернувся до прокурора Одеської області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована за №590.

05.02.2018 р. за №15-134-18 заступником начальника управління прокуратури Одеської області, ОСОБА_4 повідомлено про відмову у внесені відомостей про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 375 КК України.

З даним рішенням заявник не згодний та вважає, що рішення було прийнято упереджено.

На думку заявника, заява містить обставини які свідчать про скоєння кримінального правопорушення, але відомості до ЄРДР внесені не були, в зв`язку з чим заступником начальника управління прокуратури Одеської області проявлена бездіяльність та упередженість і не виконано свій обов`язок внести відомості не пізніше 24-х годин після подання заяви про кримінальний злочин.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні, з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий або прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути визначальним критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, для того щоб відомості, які викладені у заяві або повідомленні про злочин, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вони мають містити окрім ознак кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) також фактичні дані, які підтверджують його вчинення.

Посилання ОСОБА_4 на те, що він начебто 05.02.2018 р. звертався до прокурора Одеської області з заявою про вчинення злочину, не знайшли свого підтвердження.

При цьому, в судовому засіданні, ОСОБА_4 не надав жодного доказу щодо звернення 05.02.2018 р. до прокурора Одеської області з заявою про вчинення злочину та отримання відповіді за його заявою.

Разом з цим, ОСОБА_4 надав до скарги повторну заяву від 20.02.2018 р. зареєстровану прокуратурою Одеської області та відповідь заступника начальника управління прокуратури Одеської області від 21.02.2018 р. на ім`я ОСОБА_4 , яка взагалі не містить підтверджуючих відомостей зазначених в скарзі.

За таких підстав суд вважає, що ОСОБА_4 не довів ті обставини на які він посилався в своїй скарзі на бездіяльність заступника начальника управління прокуратури Одеської області, а тому вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вини не знайшли свого підтвердження при розгляді скарги.

Крім цього, суд вважає, що вимоги ОСОБА_4 щодо зобов`язання прокурора Одеської області внести відомості за його заявою до ЄРДР про вчинення злочину, також не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги по суті.

Також, суд звертає увагу на те, що прийняття суддею рішення по справі яку він розглядає є реалізацією його права гарантованого Законами України. Вирішення питання про те чи було при прийнятті рішення порушено норми матеріального чи процесуального права, так само і питання обґрунтованості викладених у таких рішеннях доводів, є виключно прерогативою та компетенцією вищестоящого суду. Такий підхід є втіленням основних конституційних принципів незалежної судової влади та доступу кожної особи до правосуддя.

Відповідно до Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення ними кримінального правопорушення, органам прокуратури слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади»: «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.214, 303, 306, 307, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: