Справа № 461/6243/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/14/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в.о.керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 23 серпня 2018 року про відмову в обранні тимчасового арешту до ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про застосування тимчасового арешту до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 строком до сорока діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

На вказану ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2018 року в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити його клопотання про застосування тимчасового арешту до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 строком до сорока діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням вимог КПК України. Зокрема, слідчий суддя необґрунтовано вказала, що до клопотання не долучено належним чином завірені документи про оголошення ОСОБА_7 в міжнародний розшук, однак слідчий суддя досліджував лист Сектору Міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП у Львівській області №2265/33/V-2018 від 22.04.2017 року, згідно з яким останній значиться в міжнародному розшуку. Крім цього, ОСОБА_7 був притягнутий до кримінальної відповідальності компетентними органами Російської Федерації, що спростовує висновки слідчого судді проте, що ОСОБА_7 потребує додаткового захисту у зв`язку з поданням заяви про отримання статусу біженця, і таке може свідчити про намір останнього уникнути відповідальності.

При апеляційному розгляді прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та в судовому засіданні навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Захисник та ОСОБА_7 заперечили апеляційну скаргу та наведені в ній мотиви, вважають законним та обґрунтованим рішення слідчого судді про відмову в обранні тимчасового арешту до ОСОБА_7 та подали відповідні письмові заперечення.

Дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, захисника та ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції встановив наступне.

З долучених до клопотання прокурора матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 та інші особи визнані винними і засуджені за участь в період з листопада 2013 року до початку квітня 2016 року в діяльності організації «Хізб ут-Тахрір аль-Ісламі», яка відповідно до законодавства Російської Федерації визнана терористичною, також за дії, спрямовані на збудження ненависті або ворожнечі, а також на приниження гідності людини або групи осіб за ознаками раси, походження, національності, ставлення до релігії, приналежності до будь-якої соціальної групи, здійснені публічно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж, в тому числі мережі «Інтернет», шляхом розміщення на своїх сторінках соціальної мережі «В Контакте» відеозаписів відповідного змісту, доступних для публічного перегляду та ознайомлення необмеженого кола осіб, зокрема ОСОБА_7 - в період з 28 січня по 14 лютого 2014 р відеороликів «Зупиніть репресивну політику. Нижньовартовську 2013», «Спецслужби в Татарстані продовжують тортури мусульман», ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 відеоролика « ОСОБА_11 : «Християнство - віра алкоголіків і повій, релігія тварин»; інші засуджені особи - 16 вересня 2014 року відеозапису з назвою на арабській мові в перекладі на російську мову «Звернення ОСОБА_12 до інформаційної конференції в Бейруті»; - 25 березня 2015 року відеозапису під назвою «Реакція мусульман Нижньовартовська на фільм «Невинність мусульман».

Відповідно до копії апеляційної ухвали Верховного суду Російської Федерації від 27.07.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205-5, ч. 1 ст. 282 Кримінального кодексу Російської Федерації та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як зазначено у клопотанні прокурора, ОСОБА_7 оголошений в розшук компетентними органами Російської Федерації для виконання вироку суду Російської Федерації від 27.07.2017 року.

Надаючи правову оцінку матеріалам клопотання, апеляційний суд прийшов до висновку про обґрунтованість висновків слідчого судді та наявність на час розгляду підстав, які вказували на неможливість застосування відносно ОСОБА_7 тимчасового арешту.

Так, відповідно до ч.1 ст.583 КПК України, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Зі змісту п.10 ч.1 ст.541 КПК України вбачається, що тимчасовий арешт - взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений цим Кодексом або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Аналіз вищевказаної норми свідчить про те, що тимчасовий арешт фактично є аналогом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто найсуворішого із передбачених Главою 18 КПК України запобіжних заходів.

Водночас згідно з ч.4 ст.590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Відповідно до довідки про звернення за захистом в Україні № 007967, виданої 31.07.2017 року управлінням з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ІУДМС в Одеській області, встановлено, що ОСОБА_7 звернувся із заявою про визнання його біженцем в Україні ще у липні 2017 року.

На даний час відносно ОСОБА_7 триває процедура надання статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту, тому останній не може бути виданий до отримання остаточного рішення, й, як наслідок, не може перебувати під тимчасовим арештом, оскільки, у разі надання йому статусу біженця, не зможе бути виданий іншій державі на підставі ч. 4 ст. 590 КПК України.

При цьому апеляційним судом прийняті до уваги не спростовані прокурором твердження сторони захисту про те, що наявність даних засудження ОСОБА_7 вироком Російської Федерації стало відомо правоохоронним органам України безпосередньо після представлення останнім документів до Державної Міграційної служби України в Одеській області, що з урахуванням усіх в сукупності обставин, вказує на безпідставність внесеного прокурором клопотання та необхідності застосування відносно ОСОБА_7 тимчасового арешту.
Враховуючи викладене вище та ті обставини, що під час перегляду апеляційним судом рішення слідчого судді, не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування ухвали, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2018 року є законною та обґрунтованою, а підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422, 584 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 23 серпня 2018 року про відмову в обранні тимчасового арешту до ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: