Справа №585/4864/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/603/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 лютого 2018 року, якою частково задоволено його клопотання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

21 грудня 2017 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_8 , засуджений 15 травня 2003 року вироком Апеляційного суду Запорізької області за ст. 69, п.п. «а», «і» ст. 93, ч.2 ст. 215-3 КК України 1960 року, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України 2001 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, із клопотанням про зарахування у строк покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення з 30.06.2001 року по 04.07.2005 року, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

22 лютого 2018 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області вказане клопотання засудженого ОСОБА_8 було задоволено частково та, відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, у строк його покарання зараховано строк попереднього ув`язнення, зокрема період з 30.06.2001 року по 20.11.2003 року, в іншій частині задоволення клопотання останньому було відмовлено з огляду на те, що вказана ним інша частина строку припадає на період коли винесений відносно нього вирок суду набрав законної сили.

Не погодившись з таким рішенням суду засуджений ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт переконаний в тому, що суд в ході розгляду справи не повно застосував положення ч. 5 ст. 72 КК України та безпідставно відмовив йому у зарахуванні всього, вказаного в його клопотанні строку, оскільки після набрання винесеним відносно нього вироком суду законної сили 20.11.2003 року, він все ще знаходився в установі попереднього ув`язнення, умови тримання в якому на краще в нього не змінювалися, в установу відбування покарання він прибув 04.07.2005 року, про що суду надав відповідну довідку (а.с. 32). З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_8 вважає, що вимоги його клопотання повинні бути задоволені в повному обсязі, а тому просив колегію суддів у строк його покарання зарахувати весь строк перебування його в установі попереднього ув`язнення з 30.06.2001 по 04.07.2005 року.

Заслухавши суддю доповідача, щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили вимоги апеляційної скарги задовольнити та зарахувати у строк покарання весь вказаний засудженим у клопотанні період його перебування в установі попереднього ув`язнення, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечив, просив оскаржуване рішення суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах до якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 15 травня 2003 року вироком Апеляційного суду Запорізької області був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 69, п.п. «а», «і» ст. 93, ч.2 ст. 215-3 КК України 1960 року, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України 2001 року та засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 визначено рахувати з 30.06.2001 року (а.с. 11).

20 листопада 2003 року ухвалою Верховного Суду України винесений відносно ОСОБА_8 вирок Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2003 року було залишено без зміни та цього ж дня він набрав законної сили.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, у строк покарання засудженому ОСОБА_8 було зараховано строк його попереднього ув`язнення, зокрема період з 30.06.2003 року (дня його затримання) по 20.11.2003 року (день набрання вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2003 року законної сили).

З огляду на викладене, аналізуючи матеріали кримінального провадження в своїй сукупності та перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване ним рішення суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України, воно є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

При цьому, висновок засудженого ОСОБА_8 про те, що термін його перебування в установі попереднього ув`язнення, після набрання вироком суду законної сили тобто після 20.11.2003 року по дату його прибуття в установу відбування покарання 04.07.2005 року підлягає зарахуванню в строк його покарання, слід визнати помилковими, оскільки положення ч.5 ст. 72 КК України чітко вказують на те, що в строк відбування покарання може бути зараховано виключно період попереднього ув`язнення, яким, відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» слід вважати запобіжний захід, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З викладеного слідує те, що дата набрання вироком законної сили фактично зупиняє подальше зарахування засудженому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як того вимагає ч.5 ст. 72 КК України. При цьому, для норм вказаної статті закону, після набрання вироком суду законної сили, немає значення де перебуває засуджений чи то в місцях попереднього ув`язнення чи то в місцях відбування покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 лютого 2018 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 було задоволено частково та відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк його покарання було зараховано строк його попереднього ув`язнення з 30.06.2001 року по 20.11.2003 року, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4