Номер провадження: 11-сс/785/1575/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2018 року щодо застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0011799 від 10.12.2015 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0011799 від 10.12.2015 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за №0011799 від 10.12.2015 року, та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло в період з 21:00 до 07:00 годин, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Арциз, Одеської області, громадянина України, директор ТОВ «СТРОЙСОЦСТАНДАРТРОЗВИТОК», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0011799 від 10.12.2015 рокуза підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах та у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за наступних обставин.
2015-2016 років, директор ТОВ «СТРОЙСОЦСТАНДАРТРОЗВИТОК» ОСОБА_8 , будучи службовою особою, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на особисте збагачення внаслідок заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, а саме частиною бюджетних коштів, отриманих від Управління капітального будівництва Одеської міської ради через ТОВ «ЮГ-УКРСТРОЙ» на виконання ремонтно-будівельних робіт відповідно до укладених договорів субпідряду №28/07/15 від 27.08.2015 та №15/01/16 від 15.01.2016, маючи прямий умисел на службове підроблення, а саме внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, достовірно знаючи про те, що на підприємстві за весь час його існування працевлаштовані лише він як директора та головний бухгалтер ОСОБА_11 , яка являється його рідною матір`ю, трудові договори (контракти) з іншими працівниками не укладалися, в порушення умов Договору підряду, Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013), Настанови щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва, склав завідомо неправдиві офіційні документи - паперові акти приймання виконаних будівельних робіт ф. №КБ-2в, в яких безпідставно завищив вартість ремонтно-будівельних робіт за рахунок завищення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що відображається у графі «Розділ ІІ. Загальновиробничі витрати» кожного акту, які підписав та засвідчив печаткою підприємства, та на підставі яких в подальшому заволодів бюджетними коштами, внаслідок чого державі в особі Управління капітального будівництва Одеської міської ради завдано матеріальні збитки на суму 413 537 гривень 70 копійок, що становить великий розмір (більше 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, 250Х1218 грн.= 304500 грн.).
За даним фактом 10.12.2015 року відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011799 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

04.09.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2018 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено, та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло в період з 21:00 до 07:00 годин, строком до 04.11.2018 року, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовуючи до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень є обґрунтованою, але з урахуванням відсутності доведеності прокурором, що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинить інше кримінальне правопорушення або буде здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, а також молодого віку особи підозрюваного, який раніше не судимий, виконання ним процесуального обов`язку щодо явки до суду при розгляді клопотання про тримання під вартою, наявність постійного місця проживання, вважав за можливе обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 4000000 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновки слідчого судді не відповідають тяжкості кримінального правопорушення, обґрунтованої підозри та вмотивованих органом досудового розслідування ризиків того, що підозрюваний може вжити спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали справи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та на думку колегії суддів свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Перевіривши доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, оскільки жодних переконливих доказів, що підозрюваний ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового слідства чи суду, заважати досудовому розслідуванню або продовжувати злочинну діяльність, в клопотанні слідчого не міститься та прокурором в судовому засіданні не надано.

Прокурор не надав апеляційному суду жодного доказу щодо існування будь-яких ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує виконання покладених на нього обов`язків.

Прокурор повідомив апеляційному суду, що з дня обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, останній не порушував умов запобіжного заходу, фактів вчинення тиску на учасників кримінального провадження, або інших дій підозрюваного направлених на перешкоджання досудовому розслідуванню, прокурором та слідчим встановлено не було.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги прокурора про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням того, що підозрюваний не порушує умов домашнього арешту, є безпідставними, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2018 року щодо застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0011799 від 10.12.2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3