МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
14 червня 2018 року Справа №370/1176/18

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участую прокурора ОСОБА_3 ,

при розгляді у підготовчому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області кримінального провадження №0000219 від 04.03.2018 року, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Наливайківка Макарівського району Київської області, українець, громадянин України, не одружений, тимчасово не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,,

в с т а н о в и в :
До Макарівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000219 від 04.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні суд на обговорення поставив питання про повернення обвинувального акту через невідповідність його вимогам КПК України.
Прокурор заперечив щодо повернення обвинувального акту, висловив думку про те, що він в повній мірі відповідає вимогам КПК України, а недоліки по суті є описками, які можна усунути в ході судового розгляду.
Потерпілий у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки за № 703.
Привід обвинуваченого у судове засідання за ухвалою суду не виконаний через відсутність його за місцем проживання.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Так у обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 зареєстрований по АДРЕСА_1 .
У судове засідання 23.05.2018 року обвинувачений не прибув, судова повістка повернулася до суду без вручення з відміткою «не проживає», що у матеріалах кримінального провадження.
Привід обвинуваченого за ухвалою суду у судове засідання на 14.06.2018 року не виконаний, оскільки обвинувачений за вказаною адресою реєстрації не проживає.
Клопотань про оголошення розшуку обвинуваченого, обрання йому запобіжного заходу суду заявлено не було.
Таким чином, оскільки за адресою реєстрації ОСОБА_4 , не проживає, у обвинувальному акті адреса його проживання у порушення п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України не вказана, відповідно не встановлена належним чином.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення повинно складатися із обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, мету його вчинення, діяння (дія чи бездіяльність) особи, наслідки від таких дій, причинний зв`язок між діями та відповідними наслідками, що настали а також обставини, що впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Крім того, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК). У Кримінальному процесуальному кодексі України також зазначається, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.8 КПК). А в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. практика Суду визнається джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Суд вважає, що у даному кримінальному провадженні, формулювання обвинувачення не є конкретним, суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення та викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
Так, в анкетних даних обвинуваченого вказано, що він раніше судимий, проте жодної згадки про це у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правовій кваліфікації дій обвинуваченого, формулюванні обвинувачення вказаний факт не знайшов свого відображення. При цьому, у правовій кваліфікації вказано, ОСОБА_4 , вчинив крадіжку повторно. Тоді як у формулюванні обвинувачення вказано, що крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб, що не узгоджується із викладом встановлених прокурором обставин та кваліфікацією дій.
Відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Також згідно зі ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити прийнятих процесуальних рішень; вид заходу забезпечення, дату і строк його застосування.

Всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України такий реєстр не містить відомостей про час проведення деяких процесуальних дій, а лише про дату.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить встановленого місця проживання обвинуваченого, належним чином сформульованого обвинувачення, а реєстр матеріалів складений з порушенням КПК України.
Судом звертається увага прокурора на те, що ст. 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду.
Також чинний КПК України не ставить в залежність відповідність обвинувального акту вимогам закону від можливості виправлення цих порушень в подальшому, в ході судового розгляду, наприклад шляхом зміни прокурором обвинувачення на підставі ст. 338 КПК України, оскільки така зміна обвинувачення можлива лише при встановленні в ході судового розгляду нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
Вказані вище недоліки свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та не можуть бути усунуті у іншому порядку, а ніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 315, 372, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000219 від 04.03.2018 року, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурору, який його направив до суду для усунення недоліків та приведення обвинувального акту та доданих до нього документів у відповідність до КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали був складений у межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та проголошений 14.06.2018 року.

Суддя ОСОБА_1