справа № 691/498/18
провадження № 1-кп/691/145/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника служби у справах дітей

Городищенської РДА ОСОБА_9

представника Городищенського РС

з питань пробації ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студента ІІ курсу Київського національного університету біоресурсів і природокористування України, не одруженого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , 06.07.2017 року, близько 20.00 години, знаходячись на народному гулянні «Івана Купала», що відбувалося по вул. Індустріальній, м. Городище, Черкаської області, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті з`ясування особистих відносин, умисно, завдав удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді травми голови, а саме: перелому нижньої щелепи, повної травматичної екстракції 1 лівого нижнього зуба, неповного вивиху 1 та 2 правих нижніх зубів, крововиливів слизової оболонки верхньої і нижньої губ, припухлості м`яких тканин обличчя справа, струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-11-01/201 від 16.08.2017 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому йому було повідомлено про підозру, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, та дав детальні пояснення щодо його обвинувачення, які повністю узгоджуються з обставинами скоєння злочину, наведеними у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд, за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 мало місце. Тобто, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тому суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення (злочину), який законодавцем віднесений до злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину, будучи неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_8 скоїв злочин, будучи неповнолітнім, раніше не судимий, вину у скоєному визнав, щиро кається, сприяв розкриттю злочину, його позитивні характеристики, дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Беручи до уваги злочин, час його скоєння та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: що він на час вчинення злочину, був неповнолітнім, - на нього поширюється положення п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, щодо застосування якого відносно нього, ОСОБА_8 не заперечує, що підтвердив в судовому засіданні, тому суд, вважає, що, на підставі вищезазначеного закону, його слід звільнити від призначеного покарання.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не обирались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_8 не обирати.

На підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання звільнити.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1