Постанова
Іменем України

23 жовтня 2018 року
м. Київ
справа № 203/4392/16-к
провадження № 51- 2450 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року в кримінальному провадженні № 000285за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівкита жителя с. ПавлівкиВасильківського району Дніпропетровської області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
ВирокомКіровського районного суду м. Дніпропетровськавід 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін 24 січня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_7 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, та засуджено за ч. 2ст. 186 КК,із застосуванням ст. 69 КК,до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Вирішено питання про речові докази та запобіжний захід.
Як установив суд, ОСОБА_7 7 вересня 2016 року приблизно о 18:40 біля будинку АДРЕСА_1 повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_8 та зірвав з її шиї двазолоті ланцюжкиі кулон загальною вартістю 1323 грн 66 коп., після чого з місця злочину втікрозпорядившись викраденим на власний розсуд.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність іневідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
На думку прокурора, при перегляді справи суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не мотивував належним чином свого рішення про залишення без змінвироку місцевого суду в частині покарання ОСОБА_10 .. Вважає, що апеляційним судом було залишено без уваги попередня судимості ОСОБА_7 за корисливі злочини проти власності та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Наполягає на тому, що апеляційний суд не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги прокурора про безпідставне визнання судом першої інстанції часткове відшкодування засудженим спричиненої матеріальної шкоди потерпілій обставиною, яка пом`якшує покарання, а також не надав належної відповіді його доводам про відсутність у рішенні місцевого суду розмежування, які саме з перелічених у вироку обставин пом`якшують покарання, а які з них дають підстави для застосування до засудженого положень ст. 69 КК. Поза увагою апеляційного суду, на думку прокурора, залишилися і його доводищодо позиції потерпілої в суді першої інстанції, яка просила суд призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Також прокурор зауважує й на те, що у своєму рішенні апеляційний суд послався на обставини, які не були встановлені судом першої інстанції, зокремананаявність на утриманні ОСОБА_7 малолітньої дитини та тяжкий матеріальний стан його сім?ї, на підтвердження яких будь-які дані у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Позиція учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 касаційну скаргу підтримала, просила ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Потерпіла ОСОБА_8 у письмовій заяві просила Верховний Суд (далі-Суд)касаційну скаргу прокурора задовольнити та розглянути справу без її участі.
Засуджений ОСОБА_7 просив Суд розглянути касаційну скаргу прокурорау його відсутності.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
За правилами ст.69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу.
Як вбачається із вироку місцевого суду, при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд взяв до уваги його попередні судимості та посередню характеристику. Повне визнання вини у скоєному, щире каяття та часткове відшкодування потерпілій заподіяної шкоди суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання засудженого. Враховуючи наведені обставини та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність суд визнав необхідним призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК, тобтонижче від найнижчої межі, встановленої санкцієюкримінального закону за вчинений ним злочин.
Згідно з положеннями ст. 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справіта додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено правові підстави, з яких подану скаргу визнано необґрунтованою.
Однак цих вимог закону суд апеляційної інстанції при перегляді вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 за аналогічними доводами апеляційноїскарги прокурора не дотримався.
Як вбачається із змісту ухвали, відмовляючи у задоволенні скарги прокурора апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що призначене місцевим судом засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК відповідає вимогам статей 50, 65 цього Кодексу. При цьому апеляційний суд визнав, що місцевий суд правильно врахував усі обставини, які впливають на вид та розмір покарання призначеного ОСОБА_7 , у тому числі й дані про його особу, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
На підтримку такого висновку апеляційний суд в ухвалі послався на думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні засудженого,а також на наявність у останньогомалолітньої дитинитаскрутне матеріальне становище його сім?ї.
Разом із тим, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги доводи прокурора про те, що під час виступу в судових дебатах у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 просила суд призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, будь-які документальні дані на підтвердження заяв засудженого про його сімейний стан, наявність малолітньої дитини та скрутне матеріальне становище сім`ї в матеріалах справи відсутні та були взяті до уваги судом апеляційної інстанції лише зі слів останнього.
Крім того, поза увагою апеляційного суду залишилися й доводи апеляційної скарги прокурора про невмотивованість вироку районного суду щодо наявності у справі обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та дають підстави для застосування до нього положень ст. 69 КК з урахуванням того, що останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності і через певний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК.
На зазначені доводи прокурора щодо неправильності застосування місцевим судом до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК, а відтак й несправедливість призначеного йому судом покарання через м`якість суд апеляційної інстанції мотивованої відповіді у своєму рішенні не надав.
Між тим, надання апеляційним судом такої відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора має важливе значення для вирішення питання про законність вироку суду першої інстанції.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду не є належно умотивованим, а відтак не може вважатися таким, що за своїм змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.
З врахуванням положень ч. 1 ст. 412 КПК вказані порушення Суд визнає істотними, тобто такими, які перешкодили апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до статей 436, 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
При новому розгляду апеляційному суду необхідно ретельно перевірити доводи, наведені в апеляційній та касаційній скаргах прокурора, належно оцінити наявні у справі обставини, які мають значення при вирішенні питання про призначення покарання засудженому таз дотриманням вимог статей 370, 419 КПКухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
При цьому вказаному суду слід мати на увазі, що за наявності у справі тих самих пом`якшуючих обставин та даних про особу ОСОБА_7 застосування до нього положень ст. 69 КК є неправильним, а призначене покарання м`яким.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441 та пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_11 задовольнити.Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3