АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000663 від 16 листопада 2017 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снятин, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше неодноразово судимого:

1.26.09.2000 р Снятинським райсудом Івано-Франківської області за ст. 206 ч.3 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений по відбуттю покарання 23.12.2004 року.

2. 12.12.2007 року Снятинським райсудом Івано-Франківської області за ст. 296 ч.3,122 ч.1,70 КК до 4 років позбавлення волі; звільнився 19.09.2011 року згідно ЗУ «Про амністію» от 08.07.2011 року за ст. 3 п. «Б».

3.04.06.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ст. 70 КК України до 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі; звільнений 04.02.2016 по відбуттю строку покарання, -

ЄУНСС №726/218/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження№11-кп/794/228/18 Судді: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
Категорія: ст. 115 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 квітня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_6 , обвинувачено:

-за ст. 115 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 12-ти років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено обрану тримання під вартою. Строк відбування покарання обраховано з 16 листопада 2017 року.

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2993 грн.18 коп. судових витрат на залучення експертів.

В своїй апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 вважає даний вирок районного суду надто суворим в частині призначеного йому покарання.

Вказує, що судом не взято до уваги його доводів, які сталися між ним та потерпілим на передодні, а також не в повній мірі враховано дані, що характеризують його особу, зокрема те, що в нього була травма, яка супроводжується психічними розладами, що і стало причиною даного злочину, зазначає, що при нервових зривах він не в змозі себе контролювати.

Крім того, вважає, що судом не враховано обставин, які пом`якшують йому покарання, а саме щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

У зв`язку з чим, просить розібратися в його доводах, наведених в апеляційній скарзі та прийняти справедливе рішення в частині призначеного покарання.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 15.11.2017 року, приблизно о 22:00 год., знаходячись у приміщенні орендованої ним квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході конфлікту з власником квартири ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки у вигляді смерті останнього і бажаючи їх настання, тримаючи в своїй правій руці знаряддя вчинення злочину - кухонний ніж, наніс один за одним, із незначним проміжком у часі, два удари в область розташування життєво-важливого органу, а саме - в ділянку серця ОСОБА_11 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, серед яких такі, що несумісні з життям.

У подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи свої дії достатніми та необхідними для настання смерті ОСОБА_11 , залишив його у на пів сидячому положенні на дивані в кімнаті, де працівниками бригади Чернівецького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф констатовано смерть останнього.

Після вчинення кримінального правопорушення, 15.11.2017 о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_6 затримано працівниками правоохоронних органів на території домогосподарства ОСОБА_11 ..

У результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 , направлених на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , останньому відповідно до висновків судово-медичних експертиз №849 від 26.01.2018 та № 849 від 30.01.2018 були спричинені наступні тілесні ушкодження:

А) рана: на лівій поверхні грудної клітки поміж пригрудинною та середньо-ключичною лініями, в просвіт рани виступає рідка кров та підшкірно - жирова клітковина;

- нашкірна рана на передній поверхні грудної клітки зліва переходить у раневий канал направлений спереду дозаду, зверху вниз, довжиною 16,5 см, з пересіченням 7-го ребра та надрізом верхнього краю 8-го ребра зліва;

- розрізи: серцевої сумки по передній та задній поверхні; правого шлуночка серця на відстані 1,9 см від його верхівки; лівого купола діафрагми.

Дані тілесні ушкодження виникли за короткий проміжок часу послідовно одне за одним, незадовго до моменту настання смерті в результаті одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмету типу «ніж» або удару об такий, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «Небезпека для життя» та перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті та виникли внаслідок одного травмо-патологічного процесу.

Б) Рана: по лівій бічній поверхні грудної клітки по середньо-підпаховій лінії зліва, в проекції 3-го ребра, нижній край гострий, верхній з наявним синцем-крововиливом, в просвіт рани виступає рідка кров та підшкірно-жирова клітковина проходить в м`язи лівого плеча на глибину 8,5 см..

Дане тілесне ушкодження виникло незадовго до моменту настання смерті, в результаті одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмету типу «ніж» або удару об такий, має ознаки легкого тілесного ушкодження, що у живих осіб зазвичай призводить до короткотривалого розладу здоров`я та у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті не перебуває.

Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в проміжок часу з 22 до 23 години від геморагічного шоку, як наслідок масивної внутрішньої кровотечі, у результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням правого шлуночка серця.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні І-ї інстанції свою вину у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України визнав частково та пояснив, що не мав наміру вбивати ОСОБА_11 , це сталося випадково.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, думку ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні вимоги та просили задовольнити їх, міркування прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, а апеляцію обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, що постановив вирок.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону, суд І-ї інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що наведено у вироку.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково. До висновку про винуватість ОСОБА_6 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, суд першої інстанції дійшов як на підставі показань самого обвинуваченого, так і допиту свідків та дослідженням матеріалів кримінального провадження.

Так, в апеляційній інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував та вказав, що між ним та ОСОБА_11 виникла сварка, через квартиру, яку він винаймав в потерпілого і з якої останній почав його вигонити. Між ними виникла словесна суперечка, під час якої він не втерпів і вдарив потерпілого ножем в груди. Зазначає, що не мав умислу на вбивство потерпілого, а це сталося випадково.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні І-ї інстанції та перевіреними апеляційною інстанцією матеріалами кримінального провадження, які не містять суперечностей між показами учасників кримінального провадження та дослідженими письмовими доказами, які наявні в справі.

Таким чином, на глибоке переконання колегії суддів, висновки суду І інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, належним чином обґрунтовані та вмотивовані. Дії ОСОБА_12 за ч.1 ст. 115 КК кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, підстав немає.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Що стосується тверджень обвинуваченого щодо його стану у зв`язку з тим, що у нього була травма, яка супроводжується психічними розладами, що і стало причиною даного злочину та, що при нервових зривах він не в змозі себе контролювати, то на думку колегії судді вказане твердження ОСОБА_6 є надуманим та не доведеним, оскільки як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №520 від 28.11.2017 року (т.2 а.с. 163-164), ОСОБА_6 на даний час та на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Як не психічно хворий ОСОБА_6 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Отже, така заява обвинуваченого не може бути взята судом до уваги, а трактується як спосіб уникнення відповідальності.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про його особу.

Зокрема, судом І інстанції враховано, а апеляційним судом перевірено фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєного.

Так, обвинуваченим ОСОБА_6 скоєно злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Також враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, розкаявся.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому судом не встановлено. До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 віднесено: рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд І-ї інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, дотримався вимог статей 65-67 КК України та призначив покарання, в межах санкції статті 115 ч.1 КК України.

Оскільки закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, то апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочині. Враховуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та застосування ст.ст. 69, 75,76 КК України.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі, допущено не було.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення. Таких порушень колегією суддів встановлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3