Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/203/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08.05.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , та застосовано відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Первозванівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
підозрюваного за п.12 ч.2 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 44 дня, а саме з 18 години 00 хвилин 08.05.2018 р. до 18 години 00 хвилин 20.06.2018 р.,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , в мотивування якого зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру за п. 12 ч.2 ст.115 КК України, а саме за вчинення кримінального правопорушення кваліфікуючими ознаками якого є умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.01.2018 року у вечірню пору доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , де вживав алкогольні напої спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Під час розпиття алкогольних напоїв у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин виникла сварка з ОСОБА_11 . В ході сварки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинили бійку з ОСОБА_11 , під час якої, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вирішили вчинити вбивство ОСОБА_11 з мотивів особистої неприязні до останнього.
22.01.2018 року близько 22:00 годин ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 , обравши знаряддям вчинення злочину невстановлений на даний час досудовим розслідуванням предмет, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання злочинного результату у вигляді смерті ОСОБА_11 , нанесли останньому багаточисельні удари в область тулубу та голови. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №377 від 20.04.2018 року причиною смерті ОСОБА_11 є субарахноїдальний крововилив: перелом склепіння черепу, відкрита черепно-мозкова травма. У подальшому, коли ОСОБА_11 від отриманих ударів впав на підлогу у будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за допомогою електричної ланцюгової пили відрізали йому ліву ногу. У подальшому ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 помістили труп ОСОБА_11 до поліетиленових пакетів та на санчатах відвезли до розташованого неподалік ставку, де за допомогою сокири вирубали у льодовому покритті ополонку та вкинули пакет із тілом ОСОБА_11 у воду.
20.04.2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.
За результатом розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке 24.01.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091.
Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, кваліфікуючими ознаками якого є умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 України.
Причетність ОСОБА_8 до оголошеної підозри, підтверджується доданими до клопотання слідчого письмовими доказами у кримінальному провадженні, які на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Крім того, слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених, п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а інші ризики зазначені слідчим не підтверджені.
Врахувавши вказані обставини, слідчий суддя прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства, а отже наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , відмовити. Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину передбаченого п.12 ч.2 cт. 115 КК України. До матеріалів клопотання додані докази, які вказують на відсутність будь яких даних, які б свідчили про причетність ОСОБА_8 до вчинення вбивства ОСОБА_12 .

Так захисник звертає увагу проте, що:

протокол допиту свідка ОСОБА_13 , який являється братом ОСОБА_10 , що останній нібито йому повідомив про обставини вбивства ОСОБА_14 не можна вважати очевидним доказами, оскільки ОСОБА_10 являється інвалідом III групи по загальному захворюванню виданого спеціалізованою психіатричною МСЕК.

протокол допиту свідка ОСОБА_15 , щодо надання ним санчат для перевезення металобрухту не можна вважати очевидним доказом, оскільки останній не пам`ятає часу та дати даної події - це не свідчить про причетність її підзахисного до інкримінуємого йому діяння. Крім того, санчата не вилучені та не оглянуті, та не визнані по справі речовим доказом, і таким чином не можна стверджувати, що санчата являються засобом вчинення злочину.

протокол свідка ОСОБА_16 , щодо надання ним показів, що підозрювані не приїжджали до нього на санчатах не можна вважати очевидним доказами і це не свідчить про причетність ОСОБА_8 до інкримінуємого йому діяння.

Крім того відсутні докази, що саме 22.01.2018 p., близько 22-00 год., саме ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , нанесли ОСОБА_11 багаточисельні удари в область тулуба та голови, внаслідок чого настала смерть останнього.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 20.04.2018 р. вбачається, що ОСОБА_18 проживав у свого товариша ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 з 22.01.2018 р. вона не мала з ним будь-якого спілкування та мала з достовірних джерел інформацію, що після 22.01.2018 р. ОСОБА_18 поїхав до іншої області на заробітки, про що вона повідомила поліцію та написала відповідну заяву.

А отже, оголошена ОСОБА_8 підозра по п.12 ч.2 cт. 115 КК України є неконкретною та суперечить доданим до клопотання матеріалам.

Крім того захисник зазначає про відсутність або маловірогідність настання ризиків, передбачених ч.1 cт. 177 КПК України, їх недостатність для утримання під вартою в контексті практики ЄСПЛ, а саме ризики передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК - будь-які докази про спроби, або намір ОСОБА_8 незаконно впливати на учасників кримінального провадження, або перешкоджати йому іншим чином, так само як і вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити докази, впливати на свідків в матеріалах клопотання відсутні. А отже настання ризиків, передбачених п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України є настільки маловірогідним, що не може виправдовувати його тримання під вартою, в контексті практики ЄСПЛ.

Жодний із цих ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватися від суду, оскільки його попередня поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки всі докази, як вважає сторона обвинувачення, вже зібрані.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_8 підозрюється, він також не збирається, і протилежному немає жодних доказів.

Подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, родину ( бабусю похилого віку, матір), не має у володінні транспортних засобів, що свідчить про те, що його фінансовий стан не дозволить йому переховуватися від слідства та суду.

Зазначення в клопотанні не відповідність місця реєстрації та місця проживання не може бути розцінено як не виконання обов`язків в разі застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Описані вище обставини у сукупності свідчать про безпідставність, недоцільність та невиправданість обрання найсуворішого запобіжного заходу, оскільки таке втручання у права та свободи особи, які гарантуються не лише Національним законодавством, а й закріплені в Конвенції з прав людини та основоположних свобод не можуть вже вважатися виправданими відносно ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання слідчого і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 24 січня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000091, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за п. 12 ч.2 ст.115 КК України, а саме за вчинення кримінального правопорушення кваліфікуючими ознаками якого є умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

20.04.2018 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

05 травня 2018 року, старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваної до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_8 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, перелік яких викладений у мотивувальній частині ухвали.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваної відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 2-4 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що підозра висунута ОСОБА_8 є необґрунтованою та відсутні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, то колегія суддів їх до уваги не бере, оскільки, наявність обґрунтованої підозри, існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , його тяжкість та покарання що загрожує останньому.

Наявність у підозрюваного родини, відсутність транспортних засобів, що на думку захисника унеможливить його переховування від слідства та суду, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, так як ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 даних про його особу, застосував її запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 44 дня, а саме з 18 години 00 хвилин 08.05.2018 р. до 18 години 00 хвилин 20.06.2018 р, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4