печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю представників власника майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ТОВ «ДОМАТЕС» про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0004275,

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді надійшло клопотання третьої особи, щодо якої вирішувалось питання про накладення арешту на майно, - ТОВ «ДОМАТЕС» про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0004275, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року (справа № 757/7706/18-к), а саме арешт та заборону відчужувати кошти в частині видаткових операцій з банківських рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМАТЕС» (40673007);
- № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що відкриті та обслуговуються в АТ «УкрСибббанк» МФО 351005, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 2/12;
- № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що відкриті та обслуговуються в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д.
Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки жодній посадовій ТОВ «ДОМАТЕС» не повідомлено підозру, відносно товариства не здійснюється досудове розслідування. Відсутні та не зазначені докази того, що грошові кошти, які обліковуються на вказаних рахунках є речовими доказами у кримінальному провадженні. Крім того, накладений арешт паралізує роботу товариства.
У судовому засіданні представники товариства клопотання підтримали.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та у задоволенні клопотання просить відмовити. Тому, слідчий суддя розглянув вказане клопотання у відсутність прокурора.
Заслухавши пояснення представників ТОВ «ДОМАТЕС та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004275 від 17листопада 2017 року, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно за попередньою змовою з невстановленими особами, переслідуючи злочинний умисел, зареєстрували та придбали суб`єкти господарської діяльності, а саме: ТОВ «Імекфрут» (), ТОВ «ТД ФОІ» (), ТОВ «Фрудом» (), ТОВ «Велес Фрут» () та ТОВ «ДОМАТЕС» (), після чого в період 2015-2017 років, здійснюючи імпорт на митну територію України фруктів та овочів, використовуючи реквізити підконтрольних їм підприємств, здійснювали реалізацію раніше імпортованого товару за готівку третім особам з подальшим оформленням первинної бухгалтерської документації без фактичного продажу в адресу вигодонабувачів.
Прокурором при вирішення питання про арешт вказувалось, що ТОВ «ДОМАТЕС» (40673007) та інші невстановлені особи для своєї незаконної діяльності використовують банківські рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що відкриті та обслуговуються в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005). Також, ТОВ «ДОМАТЕС» (40673007) використовує банківські рахунки №№ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що відкриті та обслуговуються в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299).
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року (справа № 757/7706/18-к) накладено арешт та заборону відчужувати кошти в частині видаткових операцій з банківських рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМАТЕС» (40673007);
- № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що відкриті та обслуговуються в АТ «УкрСибббанк» МФО 351005, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 2/12;
- № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що відкриті та обслуговуються в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д.
Вказаний арешт на грошові кошти накладався, оскільки вони відповідали критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
Разом з тим, з наданих в обґрунтування клопотання документів, вбачається, що відносно вказаного товариства відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування відносно нього не здійснюється.
Отже, доводи прокурора про необхідність накладення арешту на грошові кошти цього товариства з метою забезпечення збереження речових доказів є хибними.
Крім того, прокурором не зазначено та не надано жодного доказу, що грошові кошти, які обліковуються на рахунках товариства є речовими доказами у розумінні положень ст. 98 КПК України.
Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Отже арешт ухвалою слідчого судді на грошові кошти ТОВ «ДОМАТЕС» накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно юридичної особи, службові особи якої, не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту прокурором не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках.
Прокурор не довів та не зазначив конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у господарську діяльність ТОВ «ДОМАТЕС».
При цьому слідчий суддя бере до уваги, що товариство є реальноінсуючим товариством, котре здійснює господарську діяльність, несе зобов`язання за укладеними господарськими договорами.
Прокурором не доведено, яка сума грошових коштів обліковується на рахунках товариства, на котрі накладено арешт; чи з вказаних рахунків не здійснюється виплата заробітної плати працівникам, сплата податків та загальнообов`язкових платежів до бюджету; якою є сума грошових коштів, на котрі накладено арешт з метою збереження речових доказів; яким ознаками речових доказів відповідають грошові кошти.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Враховуючи, що на даний час відносно ТОВ «ДОМАТЕС» не здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, то арешт на грошові кошти вказаного товариства на цій стадії досудового розслідування накладено необґрунтовано.
При цьому слідчий суддя враховує, що товариство здійснює господарську діяльність, має зобов`язання з виплати заробітної плати своїм працівникам, а також щодо сплати загальнообов`язкових платежів до державного та міського бюджету, зобов`язання щодо виконання господарських договорів, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження фактично паралізує господарську діяльність товариств.
З урахуванням наведеного суддя дійшов висновку задоволення клопотання про скасування арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання ТОВ «ДОМАТЕС» про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0004275 задовольнити.
Скасувати арешт на грошові кошти ТОВ «ДОМАТЕС» (код ЄДРПОУ), накладений у кримінальному провадженні № 0004275 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року у справі № 757/7706/18-к, які знаходяться на рахунках:
- № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що відкриті та обслуговуються в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005);
- № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що відкриті та обслуговуються в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1