АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

28 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня 2018 року,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0008278 від 01.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 .

Як зазначив слідчий суддя, слідчим та матеріалами клопотання не доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, та має стосунок до кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня 2018 року, розглянути відповідне клопотання та накласти арешт на копію довіреності від 19.07.2018 року на ім`я ОСОБА_7 , зареєстровано в реєстрі № 1116; мобільний телефон марки "ALCATEL", імеі НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора "Водафон" НОМЕР_2 чорного кольору; мобільний телефон марки "Samsung I5 Pride" синього кольору в чорному чохлі ІМЕІ НОМЕР_3 та ІМЕІ НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_5 та сім картою мобільного оператора "Лайфсел" НОМЕР_6 .

Мотивуючи доводи своєї апеляційної скарги, вказує на те, що виявлені та вилучені речі є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Зазначає, що є достатні підстави щодо застосування арешту майна, оскільки вилучені речі є предметом злочину, а також виготовлені та використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення, а тому можуть бути використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час досудового розслідування.

В судове засідання прокурор та представник власника майна не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Також, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008278 від 01.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2018 року до Фонду гарантування фізичних осіб надійшло електронне повідомлення з банка-агента ПАТ «Кредобанк» про те, що 19.07.2018 року до відділення банку звернувся ОСОБА_7 з метою отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом ОСОБА_8 , користуючись довіреністю серії ННІ № 6558958. Цього ж дня, з іншого банка-агента, а саме ПАТ «Правекс Банк», надійшло аналогічне електронне повідомлення. В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_8 , був вкладником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ «Дельта Банк», а на даний час є вкладником ПАТ «Форум» та має право отримати гарантовану суму відшкодування. Пред`явлена ОСОБА_7 довіреність викликала сумніви у працівників банку, а тому 01.08.2018 року в ході проведення оперативних заходів в приміщенні ПАТ «Кредобанк», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська,6, був виявлений ОСОБА_7 , який намагався отримати гарантовану суму за вкладом ОСОБА_8 . Останній в добровільному порядку, за власною згодою, надав для огляду та вилучення співробітникам поліції документи та підставі яких намагався отримати в приміщенні ПАТ «Кредобанк» гарантовану суму вкладу, а також наявний при ньому мобільний телефон, вилучення яких оформлено протоколом огляду місця події.

Окрім цього, в ході проведення огляду місця події, що мав місце 01 серпня 2018 року, за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 6, в приміщенні ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав для огляду та вилучення наступні речі та документи: копію довіреності від 19.07.2018 року на ім`я ОСОБА_7 , зареєстровано в реєстрі № 1116; мобільний телефон марки "ALCATEL", імеі НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора "Водафон" НОМЕР_2 чорного кольору; мобільний телефон марки "Samsung I5 Pride" синього кольору в чорному чохлі ІМЕІ НОМЕР_3 та ІМЕІ НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_5 та сім картою мобільного оператора "Лайфсел" НОМЕР_6 .

Вказані речі вилучені у ОСОБА_9 протоколом огляду місця події від 01.08.2018 року.

02.08.2018 року слідчий слідчого відділення Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме копію довіреності від 19.07.2018 року на ім`я ОСОБА_7 , зареєстровано в реєстрі № 1116; мобільний телефон марки "ALCATEL", імеі НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора "Водафон" НОМЕР_2 чорного кольору; мобільний телефон марки "Samsung I5 Pride" синього кольору в чорному чохлі ІМЕІ НОМЕР_3 та ІМЕІ НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_5 та сім картою мобільного оператора "Лайфсел" НОМЕР_6 .

03.08.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна було відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого та свідка ОСОБА_9 , досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення огляду, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 170, 173 КПК України та вказав, що слідчим та матеріалами клопотання не доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, та має стосунок до кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, зокрема про те, що під час огляду місця події чи після такого, ОСОБА_9 не затримувався, його особистий обшук чи огляд не проводився, повідомлення про підозру йому не вручалось, а тому підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно немає.

Так, хоча в клопотанні слідчий вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вилучені речі, мають важливе доказове значення для кримінального провадження, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, інших правових підстав, передбачених ст. 170 КПК України за матеріалами клопотання не вбачається та клопотання слідчого не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0008278 від 01.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 с і к