Справа № 742/2722/18 провадження № 11-сс/795/290/2018 Категорія - скарга Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 серпня 2018 року,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погоджуючись з рішенням місцевого суду, просив ухвалу слідчого судді скасувати, а майно повернути законному власнику ОСОБА_7 та місцем зберігання майна визначити її місце проживання.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 серпня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУ НП про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України та накладений арешт на лісопродукцію твердої породи деревини «ясен, дуб» об`ємом 1,5 м3, та автомобіль марки ГАЗ 33021 /д.н.з. НОМЕР_1 /.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказав, що працівниками правоохоронних органів безпідставно та неправомірно проведений огляд автомобіля ГАЗ33021 /д.н.з. НОМЕР_1 /, який належить на праві власності ОСОБА_7 , оскільки проведений без вмотивованого рішення суду. Процесуальний статус власника транспортного засобу на даний час відсутній, санкція статті не передбачає спеціальної конфіскації та у справі не заявлений цивільний позов, а заборона користуватись та розпоряджатись своїм майном порушує законні права власника. Вказав, що твердження, що автомобіль може бути знаряддям злочину не містить ніякого правового підґрунтя, оскільки власник майна не має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що органом досудового слідства доведені правові підстави для арешту майна та можливість використання арештованого майна як доказів у кримінальному провадженні, а також враховані розумність та співмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження. З урахуванням наявності ризиків приховування, пошкодження, перетворення або відчуження майна, з метою його збереження є доцільним накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора котрий просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

За змістом статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та / або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зокрема є доказом злочину.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається, з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження 17 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001334 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України (а.с.п. 6).

Згідно витягу з ЄРДР, до Прилуцького ВП ГУ НП надійшов рапорт працівника СРПП №3 Ніжинського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про те, що в ході відпрацювання міста Прилук та Прилуцького району був зупинений автомобіль марки ГАЗ модель 33021 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який даним автомобілем транспортував лісопродукцію без дозвільних документів відповідного зразка (а.с.п.6, 7).

Згідно постанови свідчого від 17 серпня 2018 року лісопродукція твердої породи деревини «ясен, дуб» об`ємом 1,5 м3 та автомобіль марки ГАЗ 33021 /д.н.з. НОМЕР_1 / визнані речовим доказом (а.с.п. 24).

У відповідності до змісту статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Дані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею місцевого суду під час розгляду клопотання були дотримані.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до вірного висновку про наявність підстав, передбачених статтею 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

Відповідно до положень частини 3 статті 170 КПК, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважать, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України

Крім того, за змістом частини 10 статті 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене доводи апеялційноїх скраги що арешт на майно ОСОБА_7 , слідчим суддею було накладено безпідставно, оскільки вона є власником, необгрутовнані, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених частинами 2 та 3 статті 170 КПК України.

Слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту враховані вимоги статті 173 КПК України, у тому числі і щодо розумності і співрозмірності обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді є незаконною, а наведені в клопотанні слідчого про арешт майна мета та підстави для накладення арешту є не обґрунтованими, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування слідчим суддею порушень працівниками правоохоронних органів норм КПК України під час проведення огляду виходять за межі судового розгляду у даній справі, і можуть бути перевірені під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухваленого слідчим суддею рішення не вбачається.

Керуючись частиною 3 статті 407, статтею 422 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 серпня 2018 року, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 серпня 2018 року, якою накладено арешт на лісопродукцію твердої породи деревини «ясен, дуб» об`ємом 1,5 м3 та автомобіль марки ГАЗ 33021 /д.н.з. НОМЕР_1 / в кримінальному провадженні

№ 0001334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4