Справа № 752/8679/17
Провадження по справі № 1-кс/752/3565/17
У Х В А Л А

27.04.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, внесене слідчим СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0006477від 24.06.2016 р., подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Інфініті QX56», шасі НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору,яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 18.06.2016 р. на проїзній частині вул. Саперно-Слобідська, поряд із будинком № 5 в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ІнфінітіQX56» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який у той момент рухався по проїзній частині з права на ліво відносно руху транспортного засобу. Під час вказаної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 1233/е від 14.09.2016 р..

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані обставин події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися у строк, вказаний у описовій частині вивченої медичної документації, тобто, 18.06.2016 р., внаслідок автомобільної травми-зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні.

З технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП є невідповідності дій водія автомобіля «Інфініті QX56» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , вимогам пункту 12.3. ПДР України.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Особа, якій належить майно, в судове засідання не викликалася на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.

В провадженні СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0006477, внесене 24.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В провадженні провадженні першого слідчого відділу прокуратури м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000045, внесене 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої даної статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу

Слідчим не подано документів та інших матеріалів, якими він обґрунтовує доводи клопотання необхідності накладення арешту.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40, ст. 131, 132, 170-173 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на автомобіль марки «Інфініті QX56», шасі НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору,яка належить на праві власності ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена беспосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя