Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання голови Шевченківського районного суду м. Києва про вирішення питання щодо внесення до Верховного Суду подання про направлення кримінального провадження № 0000142 щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

у с т а н о в и л а :

09.07.2018 року до Апеляційного суду міста Києва надійшло зазначене подання, яке внесено на підставі ухвали підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.209, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ст.3661 КК України, ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.209 КК України, до Апеляційного суду міста Києва для вирішення питання щодо внесення подання до Верховного Суду про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Подання та ухвала суду першої інстанції мотивовані тим, що з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та формулювання обвинувачення вбачається, що ОСОБА_10 і ОСОБА_12 остаточно заволоділи земельними ділянками після посвідчення договорів дарування приватним нотаріусом Перечинського нотаріального округу, що у Перечинському районі Закарпатської області. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.209 КК України, яке вчинено останнім за часом, тобто приховування джерела походження та маскування незаконного походження прав на земельні ділянки, незаконне заволодіння якими інкримінується обом обвинуваченим, було здійснено шляхом нотаріального посвідчення довіреності у приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу з метою внесення земельних ділянок до статутного капіталу ТОВ «Міральянс». Ця довіреність була передана ОСОБА_10 і ОСОБА_13 на його вказівкою оформила протокол загальних зборів учасників ТОВ «Міральянс» від 09.12.2013 року, у ____________________________
№ 11-п/796/295/2018
Доповідач: ОСОБА_1
відповідності з яким шляхом вчинення правочину із земельними ділянками було збільшено статутний капітал товариства. Таким чином злочини були закінчені в межах територіальної юрисдикції Перечинського районного суду Закарпатської області. А тому голова суду з посиланням на положення ст.ст.32, 34 КПК України, якими визначено правила територіальної підсудності та порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, просить вирішити питання про внесення відповідного подання.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який зазначав про вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, в Шевченківському районі м. Києва, однак, враховуючи вчинення частини дій у Перечинському районі Закарпатської області, просив задовольнити подання голови суду і звернутися з відповідним подання до Верховного Суду; думку захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення подання з огляду на те, що обвинуваченим інкримінується заволодіння земельними ділянками, і на території Шевченківського району м. Києва приймалося рішення про їх виділення та отримувалися державні акти; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що в його задоволенні належить відмовити, за таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі вчинення декількох кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого було вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно з ч.3 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції.
Вирішальним у визначенні підсудності даного кримінального провадження є місце вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

З викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті вбачається, що набуття права власності на земельні ділянки, заволодіння якими інкримінується ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , тобто вибуття їх з комунальної власності відбулося після отримання державних актів про право власності на земельні ділянки в Головному управлінні земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, яке розташоване у Шевченківському районі м. Києва.

Колегія суддів вважає, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке кримінальне правопорушення, якому і слід його повернути для розгляду. А тому підстави для задоволення подання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.34 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні подання голови Шевченківського районного суду м. Києва про вирішення питання щодо внесення до Верховного Суду подання про направлення кримінального провадження № 0000142 щодо ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.209, ч.ч.3, 4, ст.358, ст.3661 КК України, і ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.209 КК України, на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5