Справа № 461/2698/18
Провадження № 1-кс/461/4044/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному із тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 із використанням електронного засобу контролю. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. 19 квітня 2018 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Заявник зазначає, що зібраних слідством доказів не достатньо для доведення можливості настання ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, а також сторона обвинувачення належним чином не обґрунтувала необхідність тримання під вартою. Вказує, що застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт є достатнім для запобігання настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також, звертає увагу слідчого судді на позитивну соціальну характеристику ОСОБА_4 . Просить клопотання задоволити.

Окрім того, до суду надійшло клопотання народного депутата ОСОБА_7 про передачу ОСОБА_4 на поруки. У клопотанні заявник зазначив, що йому відомо у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя, наслідки їх невиконання, а також право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань. Крім того вказав, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, безпосередньо приймав участь в проведенні антитерористичної операції. Просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні помічник народного депутата ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та помічник народного депутата ОСОБА_9 ОСОБА_10 також заявили клопотання про передачу на поруки підозрюваного ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що останній є волонтером.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявлених клопотань, зазначили, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились і продовжують існувати, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заявлені клопотання підтримали, просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись зі змістом клопотань, матеріалами кримінального провадження, суд приходить до переконання про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000207 від 12.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

19 квітня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16.06.2018 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У справі «Смирнов проти Росії» визначено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчий суддя, зазначає, що раніше обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд враховував наявність підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, без альтернативи призначення іншого покарання, наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Поряд з тим, сторона захисту вказує, що однією із обставин для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом 3-ї групи, має двох малолітніх дітей, на його утриманні знаходиться дитина-інвалід, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, займається волонтерською діяльністю.

Однак, наявність даних обставин не може слугувати підставою для зміни чи обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки такі не спростовують наявність ризиків, визначених при застосуванні запобіжного заходу.

Відтак, ризики передбачені ст. 177 КПК України, доведені слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу, не були спростованні стороною захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 на домашній арешт не підлягає задоволенню.

Стосовно заявлених клопотань про передачу ОСОБА_4 на поруки, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно до вимог ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

При вирішенні питання можливості передачі ОСОБА_4 на поруки, слідчий суддя приходить до висновку, що виключних обставин для зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку немає, оскільки даних, які б свідчили про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів суду не доведено. Заявлені стороною захисту обставини в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 не більш м`який не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 201 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1