УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1867/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у справі на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01 березня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, офіційно не працюючого, розлученого, має неповнолітню доньку, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення експертиз, в сумі 1780 (одну тисячу сімсот вісімдесят) грн. 96 коп.
Речові докази: автомобілі марки ИЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 та марки «Рута 25», державний номерний знак НОМЕР_2 , які передано на зберігання їх володільцям, залишити в їх користуванні.
встановила:

Згідно вироку суду, 02 листопада 2017 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем марки ИЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі руху поблизу будинку № 73 вул. Київської, зі сторони вул. Івана Богуна в напрямку вул. Східної в м. Житомирі, у порушення вимог п.2.3б.) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення вимог п.12.3. вказаних Правил, при перестроюванні з крайньої лівої у крайню праву смугу руху вказаної вулиці, при виникненні перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рута 25», державний номерний знак НОМЕР_2 , який стояв у крайній правій смузі руху вул. Київської у нерухомому стані.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Рута 25», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 , перебуваючи під вказаним автомобілем, який він ремонтував, отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 5-6-7 правих ребер з незначним зміщенням кісткових відломків, забою легень, ускладнених розвитком правобічного гемотораксу (наявність крові в плевральній порожнині), розриву печінки, великого сальника, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Так, необережні дії, які виразилися в порушенні водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3б.), 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року перебувають у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки й виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, зокрема, в частині обов`язків, покладених на ОСОБА_7 при звільненні від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Просить ухвалити в цій частині новий вирок, відповідно до якого покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме, допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту (п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказів і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Також, прокурор в своїй апеляційній скарзі не оспорює обґрунтованість та законність звільнення судом ОСОБА_7 , у відповідності до положень ст. 75, 76 КК України, від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону від 07.09.2016 № 1492-УІІІ, який набрав чинності 08.10.2016, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Положення ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язують суд покласти на особу, звільнену від відбування призначеного покарання з випробуванням, обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 частини першої відповідної статті. При цьому законом про кримінальну відповідальність не передбачено можливості покладення судом на засудженого лише одного з обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме, допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню, а допущена помилка виправленню шляхом ухвалення нового вироку в частині призначеного покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у справі задовольнити.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч.2 ст. 286 КК України покарання 3 (три) роки позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: