ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/708/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0003474 від 29.03.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2017 близько 21 годині 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживає його батько ОСОБА_4 . Під час перебування в квартирі між батьком та сином виник словесний конфлікт з приводу дачної ділянки, яку ОСОБА_6 подарувала бабуся ОСОБА_7 . В подальшому словесний конфлікт переріс в бійку, під час якої ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, діючи протиправно, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді - синця в надбрівній ділянці справа з переходом на повіки правого ока і в підочну ділянку. Від завданого удару ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на підлогу. Після чого, розуміючи, що воля до опору потерпілого подолана, ОСОБА_6 наніс один цілеспрямований удар ногою в область грудної клітини, чим спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді - садна на фоні синця на переднє-боковій поверхні грудної клітини зліва в проекції 4-го - 6-го ребер по середній та переднє-паховій лініям.

Потім ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та суду пояснив, що між ним та його батьком дійсно склались неприязні відносини з приводу права власності на дачний будинок, який йому подарувала бабуся. 23.03.2017 р. він перебував разом з братом в лікарні, куди госпіталізували його бабусю з інфарктом. Його батько ОСОБА_4 та дядько ОСОБА_8 не прийшли провідати бабусю. Потім йому подзвонив його батько ОСОБА_4 , з яким у нього виник словесний конфлікт з приводу звинувачень батька у зловживанні спиртними напоями, в ході якого він сказав батькові, що забере у нього ключі від дачі, на що батько сказав, щоб той приїзжав і забирав. Приблизно о 21-00 год. він прийшов до квартири АДРЕСА_2 , попередньо увімкнувши мобільний телефон, щоб здійснити відеозйомку події, очікуючи можливих провокацій з боку батька. Увійшовши до квартири, він побачив батька, який сидів на трюмо та розмовляв по телефону. Він вихопив у нього телефон та в присутності дядька ОСОБА_8 наказав батьку віддати йому ключі від належного йому дачного будинку, на що батько відмовив. Після цього батько схопив його за плечі та намагався виштовхнути з квартири. Він в свою чергу нахилився вперед та вони разом впали на ліжко. Його дядько в цей час схопив його за ноги. Він звільнився та піднявся на ноги, а ОСОБА_8 пійшов до ванної кімнати, взяв швабру, та за допомогою цієї швабри намагався виштовхнути його з квартири. Батько в цей час взяв стілець та також намагався виштовхнути його з квартири. Після цього він повернувся додому та викликав працівників поліції. Обвинувачений допускав, що потерпілий міг отримати вказані в обвинувальному акті тілесні ушкодження внаслідок його дій, які не були умисні, оскільки він оборонявся від ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які намагались його зв`язати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в об`ємі дій, зазначеному у мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що між ним та його сином ОСОБА_6 тривалий час існує конфлікт з приводу права власності на дачний будинок та ділянку. 23.03.2017 р. приблизно о 20 год. йому подзвонив його син ОСОБА_6 , з яким у нього виник словесний конфлікт з приводу спірного дачного будинку, в ході якого син пригрозив йому, що приїде до нього та вб`є його. В цей день приблизно о 21-00 год. в квартиру АДРЕСА_2 до нього прийшов син, та між ними виник словесний конфлікт, в ході якого його син погрожував його вбити, після чого він взяв телефон та намагався викликати працівників поліції, проте його син вихопив у нього з рук телефон, заштовхнув в кімнату, де наніс спочатку удар кулаком в правий глаз, від чого він впав на підлогу та почав втрачати свідомість, після чого обвинувачений наніс ще один удар ногою в грудну клітину. В цей час з іншої кімнати вибіг його брат ОСОБА_8 , який зробив зауваження його сину, після чого обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_8 ногою в пахову ділянку. Він в цей час прийшов до тями та піднявся, після чого вони разом із братом схопили ОСОБА_6 , після чого обвинувачений припинив бійку. Після нанесених сином тілесних ушкоджень у нього почала боліти голова, почало нудити, затік правий глаз, внаслідок чого він на декілька днів майже втратив зір. Потерпілий додав, що не вчиняв жодних протиправних дій відносно обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_8 рідний брат потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що 23.03.2017 р. приблизно о 21-00 год. в двері квартири АДРЕСА_2 , де він в цей час перебував разом із своїм братом ОСОБА_4 подзвонили. Його брат пішов відчиняти двері та він почув, що до квартири зайшов обвинувачений ОСОБА_6 , який є його племінником, після чого обвинувачений разом з батьком пішли до кімнати. Він в цей час перебував в іншій кімнаті, двері якої не були зачинені, та почув, що між потерпілим та обвинуваченим виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений погрожував батькові вбити його, після чого ОСОБА_4 сказав, що викличе поліцію. Одразу після цього він почув звук удару та падіння. Він забіг в кімнату та побачив свого брата, який лежав на підлозі та у нього був видимий набряк в ділянці правого ока. Біля потерпілого знаходився обвинувачений, який наказав йому віддати ключі від дачного будинку, на що він відмовив. Після цього обвинувачений накинувся на нього та почалась штовханина. В цей час піднявся ОСОБА_4 та вони обидва схопили ОСОБА_6 та почали його заспокоювати та супроводжувати на вихід з квартири. В цей час ОСОБА_6 наніс йому удар ногою в пахову ділянку. Після цього вони випроводили ОСОБА_6 з квартири. Він викликав працівників поліції, по прибуттю яких потерпілий не зміг написати заяву про скоєння злочину через погіршення зору у зв`язку із нанесенням його сином тілесних ушкоджень. Про обставини події він особисто повідомив працівників поліції.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 29.03.2017 р. потерпілий ОСОБА_4 звернувся до управляння поліції у Дарницькому районі м. Києва з заявою про вчинений злочин, а саме нанесення йому тілесних ушкоджень із зазначенням обставин їх заподіяння /а.с.56/

Покази потерпілого щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, згідно якого за досліджених судом обставин потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченим були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді - синця в надбрівній ділянці справа з переходом на повіки правого ока і в підочну ділянку та садна на фоні синця на переднє-боковій поверхні грудної клітини зліва в проекції 4-го - 6-го ребер по середній та переднє-паховій лініям /а.с.58-60/.

Аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що ОСОБА_6 у зв`язку з довготривалими неприязними відносинами зі своїм батьком з приводу дачного будинку, вчинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , та його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст.125 КК України.

Разом з тим, обговорюючи позицію обвинуваченого та його захисника, суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого на обґрунтування зазначеної позиції в тій частині, що він не мав умислу наносити тілесні ушкодження потерпілому, оскільки наявність прямого умислу в діях обвинуваченого підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, серед яких покази потерпілого, який зазначив, що обвинувачений наніс йому умисні удари кулаком по обличчю та ногою в площину грудної клітини; покази свідка ОСОБА_8 , який підтвердив, що почув сварку між батьком та сином, після чого почув удар та коли забіг в кімнату побачив потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на підлозі з явним набряком в площині глазу, та обвинуваченого, який перебував біля потерпілого в цей час та який вимагав віддати йому ключі від дачного будинку.

Також суд не може визнати належним доказом на підтвердження позиції обвинуваченого відеозапис, наданий стороною захисту, оскільки на відеозаписі зафіксований початок словесного конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, та на якому не зафіксовані конкретні дії сторін конфлікту, які б підтверджували покази обвинуваченого в тій частині, що потерпілий ОСОБА_4 разом зі свідком ОСОБА_8 наносили обвинуваченому тілесні ушкодження, а останній діяв у стані необхідної оборони.

Також суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на обґрунтування позиції обвинуваченого на ту обставину, що кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за заявою обвинуваченого за фактом його побиття потерпілим та його братом було незаконно закрите органом досудового слідства, оскільки копія такого рішення не долучалась стороною захисту до матеріалів справи та зазначене рішення слідчого, за його наявності, не було оскаржене стороною захисту у встановленому законом порядку до слідчого судді.

А в цілому позицію обвинуваченого суд визнає, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин у повному обсязі.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставин, які б помякшували та обтяжували покарання обвинуваченому, передбачені відповідно ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та майновий стан, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність стійких неприязних відносин, які існують між обвинуваченим та потерпілим впродовж тривалого часу з приводу права власності на дачний будинок, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.

Клопотань про застосування до обвинуваченого положень Закону України «Про амністію у 2016 році» від сторін кримінального провадження не надходило.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 грн / вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1