Справа № 711/6410/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001876 від 17.03.2018 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українець, громадянина України, освіта середня, непрацюючий, на утриманні малолітніх дітей не має, інвалід 3 групи загального захворювання, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 16 березня 2018 року, приблизно о 17 год. 45 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав станок марки «Фьюжн Проглейд Сільвертач» разом із змінною касетою цієї ж марки, вартістю 316 грн. 46 коп., що виразилось у тому, що він зайшовши до приміщення магазину та підійшовши до стелажу з товаром і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає поклав станок до куртки і пішов до виходу з магазину намагаючись умисно, таємно, з корисливих спонукань викрасти чуже майно на загальну суму 316 грн. 46 коп., що належить ТОВ «Фудком», але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як його протиправні дії були виявлені працівниками охорони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено у обвинуваченні, але від дачі показів відмовився.
Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Частина четверта даної статті вказує, що допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань. Однак дана стаття не зобов`язує сторону обвинувачення надавати докази в кримінальному провадженні, якщо суд за згодою всіх учасників кримінального провадження визнав недоцільним дослідження наявних доказів, які таким чином повністю визнаються в судовому засіданні сторонами провадження. Тому визнання вини та відмова обвинуваченого від детальних показів в судовому засіданні не перешкоджає розглядати дане кримінальне провадження у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України, що чітко узгоджується із нормами вказаної статті та позбавляє необхідності доведення фактичних обставин посилаючись на зібрані в справі докази. Дане положення виключно стосується необхідності та порядку дослідження доказів, іншого тлумачення та поняття не містить.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін судового засідання, не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкцією статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не встановлено.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_5 враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середнього ступеня тяжкості, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не маючого судимість, не перебуває на обліках, є інвалідом 3 групи загального захворювання, характеризується посередньо та відповідну санкцію інкримінованої статті, думку сторони обвинувачення щодо застосування до обвинуваченого покарання непов`язаного із обмеженням його волі у виді штрафу, відсутність претензій у представника потерпілого та те, що мав місце замах і злочин не був доведений до кінця, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання у вигляді штрафу. При цьому враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, повернення викраденого та відношення останнього до вчиненого.

Беручи до уваги встановлені фактичні дані в судовому засіданні, визнання вини та розкаяння обвинуваченого, поведінку після вчинення злочину, що значно знижує рівень суспільної небезпечності винного та вказує на повне усвідомлення вчиненого, суд обґрунтовує необхідне, обираючи міру покарання, застосувати штраф, наближений до мінімального розміру, передбаченого санкцією статті.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання для виховання обвинуваченого.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Дана позиція також викладена уПостанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 325, 368-371, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Речові докази, а саме:

-станок марки «Фьюжн Проглейд Сільвертач» разом із змінною касетою цієї ж марки передані потерпілій стороні на відповідальне зберігання залишити за належністю власнику;

-відео запис з камери спостереження, приєднанні до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, залишити там же за належністю;

-письмові матеріали, що містять характеризуючи дані на обвинуваченого та були досліджені в ході судового розгляду приєднати до матеріалів судової справи;

-фіксальний чек з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приєднаний до матеріалів справи, залишити там же за належністю

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1