АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1052/2018 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 366 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого голови правління Житлово-будівельного кооперативу «Кристал-16» ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

представників потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року клопотання обвинуваченої ОСОБА_10 задоволено. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, закрито та звільнено її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Продовжено у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник потерпілого голова правління Житлово-будівельного кооперативу «Кристал-16» ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, а матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, повернути до Деснянського районного суду на новий розгляд клопотання обвинуваченої щодо звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказує, що ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_10 вчинила злочин невеликої тяжкості та при цьому в ухвалі немає жодного посилання на докази, на підставі яких суд встановив факт вчинення ОСОБА_10 зазначеного злочину, натомість встановив факт вчинення злочину невеликої тяжкості відповідно до пред`явленого прокурором обвинувачення. Тобто, про встановлення судом факту вчинення обвинуваченою злочину невеликої тяжкості говорити не можна, а не встановивши цього факту, суд не мав права звільняти ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, тобто це є порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, вказує на те, що суд не роз`яснив учасникам провадження наслідки його закриття з нереабілітуючих обставин, та вказує на невідповідність ухвали суду п.3 ч.1 ст. 372 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд дотримуючись вимог ст. 286 КПК України про те, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, невідкладно розглянув таке клопотання.

Разом з тим, суд під час розгляду зазначеного клопотання, не врахував вимоги кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, на що правильно вказується в апеляційній скарзі.

Так, однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 49 КК України, є обставина якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Ці вимоги закону судом не дотримані, оскільки вирок відносно ОСОБА_10 судом не постановлювався, а отже її винуватість чи невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України не встановлювалась.

Крім того, згідно ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Як вбачається з наданого суду апеляційної інстанції контрольного провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 , воно стосується вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, у той час як обвинувачення її у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, продовжено провадженням в суді першої інстанції та суду апеляційної інстанції не надано.

У такому випадку, перевірити строки давності відповідно до вимог ч.3 ст. 49 КК України апеляційний суд позбавлений можливості.

Таким чином доводи апеляційної скарги представника потерпілого голови правління Житлово-будівельного кооперативу «Кристал-16» ОСОБА_6 про порушення судом першої інстанції вимог ст. 372 КПК України щодо змісту ухвали є обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_10 за ч.1 ст. 366 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності передчасним і таким, що підлягає скасуванню з направленням матеріалів провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого голови правління Житлово-будівельного кооперативу «Кристал-16» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_10 скасувати, а матеріали провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді _______________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4