Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/244/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000214 від 06 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, що не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17 грудня 2009 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 10 жовтня 2011 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст..70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. 19 вересня 2014 року ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 25 днів,

визнано винуватим та засуджено за: ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавленя волі строком на 7 років з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_8 шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2011 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 4 місяці з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання, призначеного за даним вироком у виді позбавлення волі, зараховано строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 13 березня 2015 року до 20 червня 2017 року.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь Знам`янського районного бюджету витрати, понесені Знам`янською центральною районною лікарнею Кіроовградської області на лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 4174 грн.94 коп.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1964 грн. 16 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло за таких обставин.
Так, в період з 15.12.2014 року по 15.01.2015 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_8 знаходився поряд із домоволодінням, розташованим за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 , через хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи на території двору ОСОБА_8 , шляхом пошкодження запірного пристрою на вхідних дверях, проник до житлового будинку, звідки таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_14 плиту пічного опалення, колісники до плити пічного опалення, металеву духовку, лопату, вила, автомобільний домкрат, набір ключів автомобільних, металеві санки, 2 металеві баки, ємкістю 100 л кожен.
Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1144 грн.
Крім того, в період з 28.01.2015 року по 06.02.2015 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_8 знаходився поряд із домоволодінням, розташованим за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 , через хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи на території двору, ОСОБА_8 , шляхом пошкодження віконного скла, проник до житлового будинку, звідки таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_15 2 газових балона, ємкістю 50 л кожен, чавунну плиту пічного опалення, алюмінієвий бідон ємкістю 40 л, 2 казани ємкістю 20 л, 2 сковороди чавунні, діаметром 50 см кожна, 2 миски алюмінієві ємкістю 10 л, ящик для інструментів із набором ключів, каструлю чавунну, ємкістю 10 л, каструлю чавунну ємкістю 6 л, каструлю чавунну, ємкістю 3 л, сковороду чавунну, діаметром 25 см, швейну машинку «Зіберт», 2 подушки, ковдру ватну.
Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 2778 грн.
Крім того, 25.02.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 знаходився поряд із домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 , через хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи на території двору ОСОБА_8 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до житлового будинку, звідки таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_11 тюнер супутникового телебачення «Komsat», плазмовий телевізор «Supra», монітор «LG».
Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5550 грн.
Крім того, 28.02.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 знаходився поряд із домоволодінням, розташованим за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 , через хвіртку, проник на територію вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи на території двору ОСОБА_8 , шляхом пошкодження запірного пристрою на дверях, проник до сараю, звідки таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_12 курку та індика.
Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 815 грн.
Крім того, 10.03.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебував поряд із домоволодінням, розташованим за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 через хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи на території двору, ОСОБА_8 , шляхом пошкодження віконного скла, проник до будинку, звідки таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_13 ноутбук «Asus», електропилку «Тандем», болгарку «DAG», сумку із шкірозамінника, грошові кошти у сумі 4000 грн.
Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 9042 грн.
Крім того, 24.02.2015 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_4 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 раптово виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_16 , який не був обізнаний про його злочинний намір, перебуваючи на території указаного вище домоволодіння, який належить потерпілому ОСОБА_9 , постукали ( ОСОБА_16 на прохання ОСОБА_8 ) у вікно житлового будинку, унаслідок чого ОСОБА_9 відкрив вхідні двері будинку. Одразу після цього, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 один удар кулаком лівої руки в область голови, від чого потерпілий впав на ліжко, яке розташоване у веранді, після чого ОСОБА_8 , через відчинені двері, проник до указаного житлового будинку. Перебуваючи у веранді, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 близько десяти ударів кулаками обох рук та ногами в область голови та тулуба, унаслідок чого потерпілий втратив свідомість. Після цього ОСОБА_8 перемістив ОСОБА_9 до кухні та, з метою залякування потерпілого, узявши у будинку молоток та сокиру, почав пошкоджувати ними меблі та посуд у кухні та залі, вимагаючи при цьому у ОСОБА_9 грошові кошти. Вказані дії ОСОБА_8 ОСОБА_9 сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров`я. Після цього ОСОБА_8 оглянув кімнати будинку з метою відшукати грошові кошти та інше майно, під час чого знайшов та заволодів належними ОСОБА_9 курткою шкіряною, чоботами шкіряними, рукавицями шкіряними, грошовими коштами у сумі 150 грн., сокирою теслярською. Після цього ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 кулаком лівої руки не менше одного удару в область голови.
Після цього ОСОБА_8 , заволодівши за вищевказаних обставин майном та грошима ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5459 грн.
Внаслідок спричинених ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді саден, крововиливів в області голови, грудної клітини, живота, струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 51 від 02.04.2015 року, по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, вказуючи, на те, що суд неправильно застосував положення ч.5 ст.72 КК України, а саме повинен був зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 20 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили.

Зазначає, що Закон України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року не можна застосовувати до нього, оскільки кримінальні правопорушення він скоїв в період грудня 2014 року березня 2015 року, тобто до набрання чинності цим законом, а тому дія цього закону на нього не поширюється.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали скаргу та просили суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 та ч.3 ст. 187 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 та ч.3 ст. 187 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.3 ст. 187 КК України, який в період з грудня 2014 року по березень 2015 року неодноразово в різні способи заволодів майном потерпілих, яким розпорядився на свій власний розсуд, для задоволення власних потреб, а також наніс потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження в область голови та грудної клітини, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Такий висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Як пояснив ОСОБА_8 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладених у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочинів, особу ОСОБА_8 , який характеризується негативно, ніде не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання,суд визнав його щире каяття та повне визнання вини.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_8 покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, в стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, його особи, який будучи неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, знов вчинив, умисні тяжкі та особливо тяжкий, кваліфіковані кримінальні правопорушення проти власності, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , як особа представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
В даному випадку, колегія суддів вважає, що суд, за сукупністю вироків, призначив ОСОБА_8 покарання, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неправильного застосування Закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки Законом України «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» за № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, до ч.5 ст.72 КК України були внесені зміни, визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 ст..72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Даний закон вступив в дію 21 червня 2017 року, тому за вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, про те, що суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахував обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме починаючи з 13.03.2015 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки протягом вказаного терміну він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного обчислення кінцевого строку попереднього ув`язнення, у строк відбування покарання, а саме застосування положень ч.5 ст.72 КК України є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2018 року в кримінальному провадженні № 0000214 від 06 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185, ч. 3 ст.187 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4