Справа № 361/7547/17
Провадження № 1-кп/361/253/18
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
31 травня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002565 від 03 липня 2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Макіївка Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей-синів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , не депутата, не маючого інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до в ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження, за таких обставин.

Так, 03.07.2017 року приблизно о 17 годині 49 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території подвір`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Тендертрейдбуд», що за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. О. Оникієнка, 4, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, за допомогою фізичної сили рук наніс не менше п`яти ударів кулаками обох рук в область голови та обличчя, а також не менше п`яти ударів кулаками обох рук в область тулуба та грудної клітини та застосовуючи фізичну силу, коліном однієї з ніг наніс не менше трьох ударів в область тулубу ОСОБА_4 , чим спричинив йому підшкірну гематому в тім`яно-скроневій ділянці справа, садна на щічній ділянці зліва; крововиливи на внутрішній частині щічної ділянки зліва, синці на передній поверхні грудної клітини зліва по передньо-пахвинній лінії, тим самим завдав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в скоєному розкаявся, визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за обставин викладених в обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно 03.07.2017 року приблизно о
17 годині 49 хвилин перебуваючи на території подвір`я ТОВ «Тендертрейдбуд», що знаходиться по вул. О.Оникієнка, 4 у м. Бровари Київської області, під час виниклого конфлікту з ОСОБА_4 заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження.
Про себе повідомив, що він відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, на теперішній час офіційно не працює, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Просив не карати його суворо та врахувати, що він визнав свою вину та щиро розкаявся.

Покази обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам провадження, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають сумніву, щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення (злочину), які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором змісту цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.

Таким чином, суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження, приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєному ним, умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України органом досудового розслідування в обвинувальному акті, затвердженого прокурором не вказано, та судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує конкретні обставини справи, правову позицію прокурора, думку потерпілого, вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що вказане кримінальне правопорушення (злочин), відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії невеликої тяжкості, обставини справи, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_7 , що він неофіційно працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, за характеристикою сусідів характеризується посередньо, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, що значно знижує суспільну небезпечність особи обвинуваченого тобто не є особою небезпечною для суспільства і з врахуванням всіх перерахованих обставин приходить до висновку про можливість призначення йому покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованого йому злочину у виді штрафу.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та просив повністю звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом має на утриманні двох малолітніх дітей-синів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження: серії НОМЕР_1 від 26 червня 2006 року та серії НОМЕР_2 від 18 вересня 2009 року, а також відомостями із повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №№ 1 і 2.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Представник потерпілого заперечував проти застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, оскільки опубліковано в засобах масової інформації 06 вересня 2017 року.

За змістом ст. 10 даного Закону питання про застосування амністії суд вирішує також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

У п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016 року, встановлено, що звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений має малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження: серії НОМЕР_1 від 26.06.2006 року та серії

НОМЕР_2 від 18 вересня 2009 року та відомостями із повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №№ 1 і 2, що ОСОБА_7 є їхнім батьком і не позбавлений батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 амністії, передбачених ч. 4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, а також що амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені, однак він наполягав на її застосування.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році», суд -

з а с у д и в:
ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому за цією статтею покарання: у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VІІІ звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного за цим вироком покарання, у зв`язку з амністією.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1