Справа № 367/6954/15-к
Провадження по справі № 1-кп/367/84/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Поляна П`ятихатського району Дніпропетровської обл., громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживає: АДРЕСА_1 , судимого 09.04.2008 р. Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл. за ч.2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 р. (в подальшому випробувальний термін скасований), звільненого постановою Полтавського районного суду Полтавської обл. 17.04.2012 р. умовно - достроково на 1 р. 8 м. 10 дн.;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України,-
встановив:

02.05.2015 року близько 08 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та разом з ним, маючи намір на заволодіння чужим майном, перетнувши паркан, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, скориставшись відкритими дверима, проникли до сараю за тією ж адресою, звідки таємно викрали належні ОСОБА_6 два колеса марки «Matador» вартістю 1324 грн., два колеса марки «Goodride» вартістю 1463 грн. та вентилятор «Carling» вартістю 277 грн., два автомобільних диска R 14 вартістю 893 грн., а всього викрали майна на загальну суму 3957 грн.
Однак ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вчинили усіх дій які вважали необхідними для доведення крадіжки до кінця, не закінчили його з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані на території подвір`я працівниками Державної служби охорони.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному злочині визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним злочину викладені в обвинувальному акті. Показав, що в 2015 році вранці (точної дати та часу не пам`ятає), він разом з ОСОБА_5 йшов м. Ірпені по якійсь вулиці (назву не знає) та запропонував останньому перелізти через паркан будинку та вчинити крадіжку, на що ОСОБА_5 погодився. Вони перелізли через паркан та разом зайшли через незачинені двері до сараю. З сараю вони винесли чотири автомобільних колеса та вентилятор, а коли виносили два автомобільних диска, то їх затримали працівники охорони. У вчиненому ОСОБА_4 щиро кається. Просить його суворо не карати, стверджує, що більше не стане на злочинний шлях.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не оспорює докази зібрані по провадженню, відповідно до ст. 349 КПК України інші докази по провадженню суд зі згоди всіх учасників процесу не досліджує.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно.

Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого вірною.
Обираючи міру покарання, суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, особу ОСОБА_4 .
Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вчинив злочин, коли попередня судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд знаходить щире каяття в скоєнні злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знаходить.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливо, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання із випробуванням та із наданням іспитового строку.
Суд вважає, що дане покарання у відповідності до ч. 2 ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному провадженню відсутні. Долю речових доказів було вирішено вироком Ірпінського міського суду від 22 жовтня 2015 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 судом не обирається.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання по цій статті у вигляді 3 х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід до ОСОБА_4 судом не обирається.
На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі 30 днів із моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1