Справа № 369/7680/18
Провадження №1-кс/369/2440/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2018 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянув клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юриста 1 класу ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 25.05.2018, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юрист 1 класу ОСОБА_3 ,, звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 від 25.05.2018, за фактом вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що 05 лютого 2016 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , під приводом оренди на підставі укладеного між ним та ОСОБА_5 договору оренди транспортного засобу без права укладення інших договорів суборенди, перебуваючи за адресою: Київська область, Києво Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, заволодів належним ОСОБА_5 автомобілем марки Mercedes Benz моделі ACTORS 4140, державний номерний знак НОМЕР_1 , чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 15.08.2016, невстановлена особа, діючи від імені ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Ульяновка, Кіровоградської області надала довіреність № НВТ 326546 за попередньо досягнутим усним договором доручення з ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 строком на 1 місяць. Згідно з довіреністю ОСОБА_6 уповноважено на укладення правочинів щодо розпорядження )продавати, передавати в оренду, позичку) за ціну та на умовах за його розсудом транспортним засобом автомобілем марки MERCEDES-BENZ моделі ACTROS 4140 вантажний самоскид, 2007 року випуску, який має державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , червоного кольору, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане 29.01.2016 ДАІ 8046 ОСОБА_5 . Указану довіреність посвідчено ОСОБА_7 приватним нотаріусом Ульновського районного нотаріату округу Кіровоградської області, який діє на підставі свідоцтва №7029 від 28.07.2008 15.08.2016 в м. Ульяновка Кіровоградської області та зареєстровано в реєстрі під №275.

31.05.2018 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_8 надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме до оригіналу довіреності серії НВТ №326546 від 15.08.2016 посвідченої приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_7 в м. Ульяновка Кіровоградської області, а також документів, які стали підставою для її нотаріального посвідчення та перебувають у володінні приватного нотаріуса ОСОБА_7 , який здійснює свої повноваження на підставі свідоцтва №7029 від 28.07.2008 за адресою: Кіровоградська область, Благовіщенський район, м. Благовіщенське, вул. Героїв України,39, та проведення виїмки їх оригіналів.

14.06.2018 року на підставі вказаної ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області проведено тимчасовий доступ до документів і вилучено: довіреність НВТ №326546 від 15.08.2016 на одному аркуші, копію з реєстру №000013 від 04.01.2016 (справа №02-33 том №1 розпочатий 05.01.2016 та закінчений 23.12.2016 на 192 аркушах) на чотирьох аркушах та копію Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей на одному аркуші.

04.06.2018 року подано клопотання до Києво-Святошинського районного суду про призначення почеркознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні, яке того ж дня задоволено слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду ОСОБА_9

25.06.2018 року отримано висновок експерта від 22.06.2018 №8-4/1214 за результатами почеркознавчої експертизи, згідно з яким рукописний запис « ОСОБА_5 » в графі «ПІДПИС» в довіреності серії НВТ №326546 від 15.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_7 в м. Ульяновка Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі №275, виконанні не ОСОБА_5 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_5 в графі «ПІДПИС» в довіреності серії НВТ №326546 від 15.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_7 в м. Ульяновка Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі №275, виконаний, ймовірно не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора від 25.06.2018 автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі ACTROS 4140 вантажний самоскид, 2007 року випуску, який має державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , зеленого кольору , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, MERCEDES-BENZ моделі ACTROS 4140 вантажний самоскид, 2007 року випуску, який має державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , зеленого кольору, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, з метою запобігання можливості відчуження автомобілю марки MERCEDES-BENZ моделі ACTROS 4140 вантажний самоскид, 2007 року випуску, який має державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , зеленого кольору, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Метою арешту є збереження вказаного авто як речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Клопотання розглядалось у відсутність власників майна оскільки існує ризик відповідно до якого після отримання інформації про існування вказаного кримінального провадження останній у короткий проміжок часу може реалізувати зазначене майно на користь третіх осіб, що ускладнить процес доказування та досягнення завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України..

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак, клопотання про накладення арешту не містить належного обґрунтування та доказів того, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна, настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Окрім того прокурор, не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вказане майно має до розслідування вчинених злочинів, вважаю що у даному провадженні заявник не довів необхідності у накладенні арешту на майно, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, це є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання небґрунтоване та не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юриста 1 класу ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 25.05.2018, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1