233 № 233/5414/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі колегії суддів: головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 05 квітня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Апеляційного суду Донецької області на новий розгляд надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. А саме, обвинувачений, у разі скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, маючи на непідконтрольній Україні території друзів, яким він, згідно обвинувального акту, передавав інформацію, може перетнути лінію розмежування і тим самим переховуватись на території непідконтрольній Україні. Крім того, перебуваючи на волі обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки його друзі до сих пір перебувають на непідконтрольній Україні території. Тому просить клопотання задовольнити і відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вважавши його необґрунтованим і звернувся до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, на які посилається прокурор не існують, він має стійкі соціальні зв`язки, родину, тривалий час утримується під вартою, у зв`язку з чим погіршився його стан здоров`я.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав клопотання обвинуваченого обґрунтованим і вмотивованим, і таким що підлягає задоволенню, а клопотання прокурора, таким що не відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства України, оскільки прокурором не доведені ризики, на які він посилається в клопотанні. Окрім того, вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, оскільки ст. 24 ЗУ « Про боротьбу з тероризмом» взагалі не передбачені такі дії сприяння терористичній організації - як передавання інформації.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177- 178 КПК України, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Тобто, судом здійснюється контроль за обґрунтованістю обрання та необхідністю збереження обвинуваченому запобіжного заходу.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2018 року обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений до 01 червня 2018 року включно.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
В свою чергу, ч.5 ст. 176 КПК України передбачає, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України надіслано Апеляційним судом Донецької області на новий розгляд.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 01 червня 2018 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбаченого п.п. 1,5 ст. 177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним, а також з огляду на те, що ОСОБА_7 , згідно обвинувального акту, маючи певну прихильність до терористичної організації так званої «Донецької народної республіки» і певні зв`язки на непідконтрольній українській владі території, перебуваючи на волі, може спробувати переховуватись від суду; - ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , зважаючи на те, що, згідно обвинувального акту, протиправні дії обвинуваченого носили неодноразовий характер і були припинені співробітниками СБУ у зв`язку з його затриманням; суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1,5 ст. 177 КПК України, не обрання запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, і продовження вчинення кримінального правопорушення не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 судом на теперішній час не встановлено.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про погіршення його стану здоров`я, внаслідок тривалого перебування під вартою, в судовому засіданні не були доведені обвинуваченим належним и і допустимими доказами.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню і не вбачає підстав для скасування обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, а клопотання обвинуваченого таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-199, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецькій області строком на 60 (шістдесят) діб, тобто по 23 липня 2018 року включно.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Судді: