ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
власника вилученого майна ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002347 від 12.09.2018 року,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме автомобілем марки «Lexus NX200T», 2016 року виготовлення, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , та 1 ключ від вказаного автомобіля.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, та відповідає вимогам ст.98 КПК України, тобто є підстави передбачені ч.3 ст.170 КПК України, для накладення арешту з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0002347 від 12.09.2018 року та накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем марки «Lexus NX200T», державний номерний знак НОМЕР_3 , який було вилучено під час проведення огляду місця події 14 вересня 2018 року, та 1 ключ від вказаного автомобіля повернути його власнику - ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, адвокат зазначає, що автомобіль дійсно відповідає вимогам ст. 98 КПК України та є речовим доказом по кримінальному провадженні, однак даний арешт порушує права законного володільця майна ОСОБА_6 та не дає в повній мірі використовувати законне майно. Крім того, на думку адвоката, у органів досудового розслідування було достатньо часу для проведення процесуальних дій з викраденим транспортним засобом та накладення арешту на автомобіль в частині використання транспортного засобу є недоцільним та безпідставним.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів, 12.09.2018року до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 12.09.2018 року близько14:00 годин невстановлена особа, знаходячись в дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 незаконно заволоділа транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Lexus NX200T», 2016 року виготовлення, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.
За даним фактом 12.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002347 внесено відомості з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України.
14 вересня 2018 року слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що 14.09.2018 року в ході проведення заходів, направлених на встановлення місцезнаходження вищезазначеного автомобіля було встановлено, що даний транспортний засіб перебував у приміщенні напівзруйнованого гаражу, розташованого неподалік від будинку за адресою : АДРЕСА_2 , який в подальшому виявлено та вилучено до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. На підставі ст.. 98 КПК України вказаний автомобіль визнано речовим доказом, так як він став об`єктом кримінально-протиправних дій. Також слідчий зазначив, що в разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку на вищезазначене майно рішенням слідчого судді було цілком обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою збереження речових доказів.
Разом з тим, аналізуючи викладені в ухвалі слідчого судді обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції під час постановлення свого рішення не наведено достатніх підстав, що обгрунтовують необхідність накладення арешту на вищезазначений автомобіль із забороною власнику користування ним, до того ж слідчий у своєму клопотанні вказував саме застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони розпорядження (відчуження та реалізації) майна, а очевидна істотна причина для утримання цього автомобіля державою відсутня.
З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвали слідчого судді скасувати та постановити свою ухвалу на підставі п.2 ч.3 ст.407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 284, 170-173, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002347 від 12.09.2018 року задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002347 від 12.09.2018 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем марки «Lexus NX200T» 2016 року виготовлення, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , та 1 ключ від вказаного автомобіля повернути його власнику ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4