Справа № 175/1121/18
Провадження № 1-кп/175/85/18
Ухвала

Іменем України

23 червня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_5 ,

а також потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

їх представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське клопотання у кримінальному провадженні № 0000008 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у сел. Федорівка Роздольненського району Кримської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

23 грудня 2017 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_10 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і в цей час у нього раптово, безпричинно виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 наблизився до ОСОБА_14 і, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_12 один удар правою рукою у скроневу частину обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_15 і умисно наніс правою рукою декілька ударів у праву частину обличчя, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.

У результаті цих умисних дій підозрюваного ОСОБА_16 , потерпілі отримали тілесні ушкодження:
- ОСОБА_17 - у вигляді синців на нижній повіці правого ока з переходом у виличну область і на правій щоці з переходом у підщелепну область, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки;

- ОСОБА_18 - у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, уламкових переломів передніх стінок обох верхньощелепних пазух, лінійного перелому лобного та скроневого відростків правої виличної кістки, закритого перелому кісток носу без зміщення уламків із явищами гемосинусу обох верхньощелепних пазух, синця у правій параорбітальній області та синця у проекції тіла нижньої щелепи праворуч, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Ці суспільно небезпечні діяння ОСОБА_16 прокурором кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, і за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статі 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_15

02 квітня 2018 року на розгляд Дніпропетровського районного суду від прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 надійшло клопотання від 23 березня 2018 року про застосування до ОСОБА_16 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричну лікарню з посиленим наглядом, як до особи, яка вчинила суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 44 від 15 березня 2018 року ОСОБА_10 у період часу вчинення інкримінованих йому діянь страждав і у теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдальної, яке позбавляло його можливості у період часу, який відноситься до інкримінованих йому діянь, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_10 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у психіатричну лікарню із посиленим наглядом (а.к.п.159-161).

Провина ОСОБА_16 у вчиненні вказаних судом суспільно небезпечних діянь у стані неосудності підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який у суді повідомив, що за тиждень до Нового року у 2017 році приблизно о 09.40 годині разом з ОСОБА_19 приїхав у с. Горького для релігійної проповіді, оскільки являється Свідком Єгови. Близько 10.00 - 11.00 години біля будинку № 3 по вул. Дніпровській у с. Горького поруч зі стендом із релігійною літературою уже знаходився ОСОБА_18 , який також являється Свідком Єгови. В цей же час із під`їзду на подвір`я вийшов ОСОБА_10 та грався з собакою. Він відійшов до сміттєвих баків, а коли повертався до ОСОБА_15 , почув шум позаду. Повернувшись на шум, побачив ОСОБА_16 , який зі словами «Чого ти тут ходиш, старий» раптово вдарив його кулаком в область обличчя, від чого він відхилився, і в цей момент підозрюваний штовхнув його ногою у лівий бік тулубу, внаслідок чого він упав на землю. Що відбувалося потім, не бачив, але знає, що доки він лежав на землі, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_15 і спричинив тому тілесні ушкодження, завалив стенд і розкидав релігійну літературу. Внаслідок побиття йому спричинена матеріальна шкода у розмірі 250 грн. і моральна шкода у розмірі 5000 грн., яку просить стягнути з законного представника ОСОБА_20 .

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який під час судового засідання пояснив, що 23.12.2017 року, точний час не пам`ятає, він перебував біля свого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , де встановив стенд із релігійною літературою Свідків Єгови, членом якої являється. Після приїзду ОСОБА_14 і ОСОБА_19 , на подвір`я вийшов ОСОБА_21 , який безпідставно побив ОСОБА_14 , а коли він зробив йому зауваження, одразу підійшов до нього та наніс декілька ударів в обличчя, від яких він упав на землю. Зі спричиненими ОСОБА_22 тілесними ушкодженнями його доставили до лікарні, де він проходив стаціонарне лікування. Неправомірними діями ОСОБА_16 йому спричинена моральна шкода у розмірі 15000 грн., яку просить стягнути з законного представника підозрюваного.

Показаннями законного представника ОСОБА_5 , яка у суді пояснила, що дату точно не пам`ятає, можливо 23.12.2017 року після 11.00 години, їй подзвонила сусідка та повідомила, що її син побив ОСОБА_15 , якого на швидкій відвезли до лікарні. Приблизно з весни 2017 року син почав відпрошуватися з роботи, а з осені 2017 року вона почала помічати, що син багато-чого забуває та часто просипався вночі. Однак, про його психічну хворобу вона не знала та не припускала, що він здатен когось побити. У зв`язку з цим цивільні позови потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди не визнає, але готова відшкодувати їм матеріальні витрати, понесені на лікування.

Матеріалами кримінального провадження № 0000008, а саме:

- рапортами старшого інспектора-чергового Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 від 23.12.2017 року та ДОП Дніпровського РВП ОСОБА_24 від 02.01.2018 року, зареєстрованими 23.12.2017 року під № 18524 і 03.01.2018 року під №№ 106 і 107, із яких убачається, що 23.12.2017 року зі служби 102 надійшло повідомлення про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 у с. Горького (а.к.п.6,7,85);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23.12.2017 року, в якому ОСОБА_17 повідомив про факт спричинення йому тілесних ушкоджень 23.12.2017 року приблизно об 11.00 годині поблизу будинку № 3 по вул. Дніпровській у с. Горького (а.к.п.8);

- висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 19 від 03 січня 2018 року з фото-таблицею, та висновком експерта № 128е від 11-16 січня 2018 року, з яких убачається, що у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній повіці правого ока з переходом у виличну область і на правій щоці з переходом у підщелепну область, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Ці тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в праву половину обличчя, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними властивостями. Враховуючи характер і локалізацію виявлених пошкоджень, механізм їх спричинення, ступень ознак загоєння та дані медичної документації, можливо лише вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові, і не суперечать механізму їх утворення, на який указав ОСОБА_17 у ході проведення з ним слідчого експерименту (а.к.п.30-32,33-34);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2018 року та фото-таблицею до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_17 у присутності понятих і спеціаліста СМЕ розповів і на статисті показав при яких обставинах, чим і куди 23.12.2017 року наніс йому удари ОСОБА_10 (а.к.п.35-39);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_25 у присутності понятих за рисами обличчя з упевненістю упізнала ОСОБА_16 як особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_12 і ОСОБА_26 (а.к.п.44-45);

- рапортами старшого інспектора-чергового Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 від 23.12.2017 року, зареєстрованими того ж дня під №№ 18512 і 18519, із яких убачається, що 23.12.2017 року у с. Горького ОСОБА_10 побив двох чоловіків, у тому числі ОСОБА_15 (а.к.п.86-87);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 26.12.2017 року, в якій ОСОБА_18 просить органи поліції вжити заходів до ОСОБА_16 , який 23.12.2017 року приблизно о 10.20 годині поблизу будинку № 3 по вул. Дніпровській у с. Горького спричинив йому тілесні ушкодження (а.к.п.88);

- протоколом огляду місця події від 23.12.2017 року і фото-таблицею до нього, із яких убачається, що місцем події є ділянка місцевості на відстані 10 метрів від буд. № 3 по вул. Дніпровській у с. Горького, де на асфальті виявлені сліди речовини бурого кольору та серветки зі слідами аналогічної речовини (а.к.п.89-91);

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 321 від 15-30 січня 2018 року, висновком експерта № 332е від 31 січня 2018 року та додатковим висновком експерта № 333е від 31 січня 2018 року, з яких убачається, що у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, уламкових переломів передніх стінок обох верхньощелепних пазух, лінійного перелому лобного та скроневого відростків правої виличної кістки, закритого перелому кісток носу без зміщення уламків з явищами гемосинусу обох верхньощелепних пазух, синця в правій параорбітальній області та синця у проекції тіла нижньої щелепи праворуч, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Ці тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови та обличчя, яким могла бути і рука або інший предмет з аналогічними властивостями. Враховуючи характер і локалізацію виявлених ушкоджень, механізм їх спричинення, ступень ознак загоєння та дані медичної документації, можливо лише вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові, і вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказав ОСОБА_18 у ході проведення з ним слідчого експерименту (а.к.п.114-115,117-118,126-128);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2018 року та фото-таблицею до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_18 у присутності понятих і спеціаліста СМЕ розповів і на статисті показав при яких обставинах 23.12.2017 року ОСОБА_10 спричинив йому тілесні ушкодження (а.к.п.119-124).

Допитавши потерпілих і законного представника підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що за обставин, викладених у клопотанні прокурора від 23 березня 2018 року, мали місце вищезазначені суспільно небезпечні діяння, які вчинені ОСОБА_22 у стані неосудності.

Згідно з ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини вчинених діянь і їх тяжкість, особу ОСОБА_16 , суд вважає, що до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом на підставі ст.ст.93, 94 ч.1 п.3 КК України, ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», а тому клопотання прокурора обґрунтоване і підлягає задоволенню.

У підготовчому засіданні потерпілі ОСОБА_18 і ОСОБА_17 заявили цивільний позов до матері ОСОБА_16 ОСОБА_27 , та просили стягнути з неї, як із законного представника, матеріальну та моральну шкоду, завдану їм умисними злочинними діями ОСОБА_16 у стані неосудності.

Дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України… постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру…, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З приписом ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1186 ЦК України регламентовано порядок та випадки відшкодування шкоди, завданої фізичною особою у стані неосудності.

Зокрема, частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон) діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я для застосування в Україні; забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно.

Статтею 10 Закону встановлено, що психіатрична допомога надається психіатричними закладами всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Медичні працівники та інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До видів психіатричної допомоги, згідно зі ст.11 Закону, належить також психіатричний огляд.

Таким чином, за змістом наведених положень закону, визначити психічний стан здоров`я особи та встановити діагноз, а також чи потребує особа психіатричної допомоги, має право лише лікар-психіатр, який здійснює професійну діяльність на підставі ліцензії, після огляду відповідної особи.

Факт осудності чи неосудності особи (у зв`язку з психічним захворюванням) під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після його вчинення, визначається на підставі проведеної фахівцями під час кримінального провадження психіатричної експертизи, призначеною з цією метою у відповідності зі ст.509 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що діагноз ОСОБА_16 щодо наявності у нього психічної хвороби та його неосудність у зв`язку з цим, комісією лікарів у галузі психіатрії встановлено 15 березня 2018 року. При цьому, матеріали кримінального провадження не містять інших медичних документів, датованих раніше 15 березня 2018 року, які б свідчили про наявність у ОСОБА_16 психічного розладу або психічної хвороби. Натомість, згідно з довідкою КЗ «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 10.01.2018 року № 9, на диспансерному обліку у лікаря психіатра станом на 10 січня 2018 року ОСОБА_10 не перебував (а.к.п.54).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що законний представник ОСОБА_28 на час вчинення її дорослим сином суспільно небезпечних діянь 23 грудня 2017 року, не знала і не могла знати про наявність у нього психічної хвороби, факт наявності якої встановлено лише 15 березня 2018 року.

Відтак, вона не може нести цивільну відповідальність за вчинення її сином ОСОБА_22 суспільно небезпечних діянь у стані неосудності, а тому позовні вимоги потерпілих не підлягають відшкодуванню за рахунок законного представника.

Беззаперечних і належних доказів того, що ОСОБА_28 достовірно знала про психічну хворобу ОСОБА_16 , але не вжила заходів щодо запобігання шкоди, позивачами та їх представником суду не надано.

Доводи адвоката ОСОБА_8 щодо обізнаності цивільного відповідача ОСОБА_29 про психічний стан її сина на підставі зміни в його поведінці, суд вважає необґрунтованими. Така обізнаність ОСОБА_27 може оцінюватися лише як припущення та не може бути використана у розумінні ч.2 ст.1186 ЦК України, на яку посилаються потерпілі в позові, як доказ наявності та доведеності підстав, за яких вона мала б нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану її сином у стані неосудності.

Судові витрати не підлягають стягненню відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.19, 93, 94 КК України, ст.ст.512-513 КПК України, суд
ухвалив:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 від 23 березня 2018 року про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 за вчинення у стані неосудності суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Після набрання ухвалою законної сили госпіталізувати ОСОБА_9 у психіатричний заклад із посиленим наглядом в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволенню.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1