Ухвала
Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 461/1352/18
провадження № 51 - 5543 впс 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні подання голови Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження №0000080 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду у порядку частини 3 статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло подання голови Апеляційного суду Львівської області про направлення матеріалів кримінального провадження №0000080 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що інкримінований ОСОБА_6 злочин вчинено на території Луганської області, тобто поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.

Учасникам судового провадження було вчасно повідомлено про день та час розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень на подання апеляційного суду не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в поданні доводи, суд дійшов висновку, що подання та клопотання не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 32 КПК (зі змінами, внесеними згідно із Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 34 КПК(зі змінами, внесеними згідно із Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Зміст наведених норм кримінального процесуального закону визначає, що територіальна підсудність - це різновид підсудності, за допомогою якої визначають, у суді якої адміністративно-територіальної одиниці буде здійснюватися розгляд по суті кримінального провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.
За загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з пунктом 1 частини 1 статті 91 КПКналежить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні.

Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті частини 1 статті 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, - це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.

Визначений у частині 1 статті 32 КПК принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає з основних засад судочинства, передбачених статтею 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК.

Порушення ж правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених статтею 412 КПК, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, тобто в участі у терористичній організації.
Відповідно до обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_6 у 2014 році (точна дата не встановлена) добровільно вступив на службу до терористичної організації «ЛНР» та станом по лютий 2018 року є учасником незаконного збройного формування 2 окремої гвардійської мотострілецької бригади 2 армійського корпусу народної міліції терористичної організації «ЛНР».
При цьому, він був достовірно обізнаний про те, що «ЛНР» відноситься до збройних формувань, які не відносяться до таких на підставі Закону України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування збройних формувань України.
Також, ОСОБА_6 був обізнаний про те, що терористична організація «ЛНР» відноситься до збройних формувань, а саме має організаційну структуру військового типу, характеризується наявністю єдиноначальності та субординації, використанням знаків розрізнення, має воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України) та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Луганської області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Луганської області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Луганської області так званих «блок постів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю, боєприпаси та військову техніку).
Вступивши до не передбаченого законом збройного формування терористичної організації «ЛНР», ОСОБА_6 отримав позивний «Боцман» та був забезпечений військовою формою, вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї.
У складі вогнеметної роти незаконних збройних формувань ОСОБА_6 з 2014 року по теперішній час виходить на лінії розмежування сил АТО та незаконних збройних формувань, під час яких здійснює вогневе прикриття діяльності диверсійно-розвідувальних груп, шляхом здійснення обстрілів позицій підрозділів Збройних сил України.

Зі сформульованого органом досудового розслідування обвинувачення не вбачається конкретне місце вчинення ОСОБА_6 злочинних дій в розумінні адміністративно-територіальної одиниці у кримінальному провадженні.
Отже, місце участі ОСОБА_6 у терористичній організації встановити неможливо.
Виходячи з приписів статті 32 КПК, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що в ньому спеціальне досудове розслідування здійснювалося УСБ України у Львівській області, а процесуальне керівництво забезпечувалось прокуратурою Львівської області.
За таких обставин, враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПК, доводи подання не можна визнати прийнятними.
Підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, немає.
Тоді як інших випадків, визначених частиною 1 статті 34 КПК, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0000080 слід повернути до Галицького районного суду м. Львова для його розгляду по суті.
На підставі зазначеного та керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:
Подання голови Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження №0000080 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3