Провадження № 11-кп/4820/66/18
Справа № 682/524/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000002 від 1 січня 2018 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Шепетівської місцевої прокуратури, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч.2 ст.115 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України сім років шість місяців позбавлення волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувано період його утримання під вартою з 01.01.2018 року.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 без змін утримання під вартою.
Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у Славутській ЦРЛ залишено без розгляду.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 01 січня 2018 р близько 01 год в с. Дяків Славутського району Хмельницької області ОСОБА_7 , прокинувшись у кімнаті власного будинку по АДРЕСА_1 , виявив відсутність вдома своєї дружини ОСОБА_9 , і сусіда ОСОБА_10 , разом з якими в ніч на 01.01.2018 року розпивав алкогольні напої .
Відчуваючи особисту неприязнь до сусіда та до своєї дружини на ґрунті ревнощів, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пішов до ОСОБА_10 з метою з`ясування відносин. У подальшому, попередньо взявши за місцем свого проживання кухонний ніж для залякування, прибув до житлового будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , на порозі якого між ним і ОСОБА_10 виникла сварка, під час якої приблизно о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів, діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо припускаючи і бажаючи настання наслідків у вигляді смерті, кухонним ножем, який приніс з собою, завдав йому удар у передню поверхню черевної стінки зліва, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного ушкодження передньої поверхні черевної стінки в ділянці лівого підребер`я з ушкодженням внутрішніх органів - стінки тонкого кишечника та ушкодження великого сальника.
ОСОБА_7 , будучи обізнаним про підвищені травматичні властивості ножа, нанісши ОСОБА_10 ножове поранення у життєво-важливий орган, передбачав, що від нанесеного удару настане смерть ОСОБА_10 і бажав настання наслідків - смерті потерпілого. Таким чином ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину - умисного вбивства ОСОБА_10 до кінця. Але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин, оскільки потерпілий ОСОБА_10 , після нанесення йому ножового поранення ОСОБА_7 , втік до будинку матері, де йому своєчасно було надано медичну допомогу.
Діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.
Відразу після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , близько 01:43 год. 01.01.2018 року ОСОБА_7 , продовжуючи свій єдиний злочинний намір, утримуючи у правій руці кухонний ніж, зайшов до житлової кімнати належного ОСОБА_10 будинку, де перебувала ОСОБА_9 , та з метою її вбивства наніс потерпілій два удари ножем у передню поверхню живота, а саме в ділянку лівого підребер`я та в праву здохвинну ділянку живота, заподіявши в такій спосіб тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді проникаючого колото-різаного ушкодження лівого підребер`я з ушкодженням внутрішніх органів (наскрізного ушкодження товстого кишечника), та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді непроникаючого колото різаного ушкодження правої здохвинної ділянки живота.
Після нанесених ножових поранень своїй дружині, враховуючи стан потерпілої, яка від отриманих ударів ножем впала на підлогу та втратила свідомість, усвідомлюючи, що внаслідок його дій неминуче настане смерть потерпілої, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину умисного вбивства ОСОБА_9 до кінця. Не намагаючись прийняти будь-які міри щодо надання допомоги потерпілій, ОСОБА_7 залишив її на підлозі та пішов додому.
Однак, смерть потерпілої ОСОБА_9 не настала, а злочин вчинений ОСОБА_7 не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього, так як потерпілій своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу та доставлено до лікувального закладу.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) , передбачене ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.
Непогоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, застосувавши ст. 75 КК України.
Судом, при ухваленні вироку, невірно зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки таких пояснень суду як: «пішов шукати дружину до сусіда», «через вікно побачив у будинку свою дружину і сусіда» не давав.
Вказує, що наміру вбивати потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не було, відповідно до цього в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок Славутського міськрайонного суду від 15 травня 2018 року скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі.
Прокурор не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Вважає, що судом не враховано суспільну небезпеку та обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на життя двох осіб. Також, після нанесення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поранень, не була надана обвинуваченим необхідна допомога.

Окрім того, судом не надано належної оцінки факту щодо невизнання вини та нерозкаяння під час досудового розслідування та судового слідства. Також, в судовому засіданні, під час дачі показань обвинувачений хотів уникнути кримінальної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, обравши йому міру покарання у виді 5 років позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України.
Судом не враховано його думки щодо призначення міри покарання. Він подавав заяву, в якій просив призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі, претензій до останнього не має.
Потерпіла ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, обравши йому міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Вважає, що в діях ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення -умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, проте не умисне вбивство двох і більше осіб. Наміру вбивати у обвинуваченого не було.
Зазначає, що матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_7 вона не має, просила його суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі, але суд не звернув увагу на її думку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, потерпілу ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, кожен свої зокрема, а останній апеляційну скаргу захисту, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останне слово, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 вину фактично визнав та пояснив, що в ніч на 1 січня 2018 року, разом з дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_10 святкували Новий рік та розпивали алкогольні напої. Потім він заснув, а прокинувшись помітив, що дружини немає вдома. Здогадався що вона може бути у сусіда. Тому на грунті ревнощів у нього виникла неприязнь до сусіда та дружини. Перебуваючи у схвильованому стані, він взяв вдома кухонний ніж і пішов до ОСОБА_10 . Коли зайшов в хату, побачив на дивані роздягнуту дружину. Нанесення удару ножем ОСОБА_10 не пам`ятає, але не заперечує факту нанесення йому удару ножем в живіт. В пориві ревнощів він двічі наніс дружині два удари кухонним ножем в живіт, від чого вона впала на підлогу. Після того, залишив дружину і пішов додому, зателефонував на «102» і повідомив, що убив сусіда на дружину. Деталі не пам`ятає, бо був сильно знервований. Швидку допомогу не викликав.

Незважаючи на визнання вини, його вина також підтверджується об`єктивними даними:

- протоколу огляду місця події від 1 січня 2018 року з фототаблицями до нього, зокрема, огляду будинку, що по АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що у кімнаті з телевізором виявлено та вилучено речові докази, які мають значення для кримінального провадження, а саме: жіночі штани чорного кольору із слідами плям речовини бурого кольору; частини килимового покриття із слідами плям речовини бурого кольору; дитячу ковдру з підодіяльником із слідами плям речовини бурого кольору; на підлозі біля розкладеного дивану жіночі труси білого кольору; ніж, призначений для рублення із широким масивним лезом. Також, у кімнаті на тумбочці біля розкладеного дивану виявлено дві скляні стопки із запахом горілки, кухонний ніж з металевим однобічнозагостреним лезом, пластиковою рукояткою коричнево-чорного кольору з трьома заклепками, що стверджується протоколом огляду; змив з плям речовини бурого кольору, виявлених на поверхні миски у коридорі будинку (а.м.п.12-30);

- протоколу огляду місця події від 1 січня 2018 року з фототаблицями до нього, зокрема, огляду будинку, що по АДРЕСА_1 , відповідно до якого виявлено та вилучено куртку із плащового матеріалу на замку-блискавці сірого кольору зверху, та чорного знизу із слідами речовини бурого кольору; смугасту чоловічу сорочку на ґудзиках переважно сірого та бірюзового кольорів з плямами речовини бурого кольору; кухонний ніж з металевим однобічно загостреним лезом та скошеним кінцем, з довжиною леза 13 см., шириною леза (найбільша) 1, 9 см., ручкою, довжиною 10 см. з нерівними поздовжніми плямами темнокричневого кольору; на цій же частині дві металеві заклепки круглої форми. На лезі ножа на протяжності майже 10 см. наявні нашарування речовини бурого кольору (а.м.п. 32-46);

- протоколу огляду речового доказу, де відтворено зміст розмов ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з оператором служби 102, зафіксованих на диску для лазерних систем зчитування формату CD-R із серійним номером ІН 3137 VC 12213680 D1, наданого управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Хмельницькій області. Зокрема, встановлено, що дзвіноок до служби 102 від ОСОБА_7 надійшов 01.01.2018 року о 01:46 з номера . З розмови вбачається, що ОСОБА_7 повідомив службі 102 про те, що він зарізав сусіда і свою жінку. На запитання оператора чи жива жінка, ОСОБА_7 відповів, що він їх убив, швидку допомогу не викликав (а.м.п.65-70);

- протоколу огляду речового доказу мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_7 , на якому збереглися відомості про те, що 01:46 год. 01.01.2018 року він телефонував оператору 102, що вказує на те, що останній дійсно повідомляв працівників поліції, що убив дружину і сусіда ОСОБА_10 (а.м.п.72-73);

- довідки Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф від 17.01.2018 року № 50, відповідно до якої виклик швидкої медичної допомоги до ОСОБА_10 було здійснено з телефону НОМЕР_1 , який належить його матері, а до потерпілої ОСОБА_9 від працівників поліції (а.м.п.81);

- довідки Славутської ЦРЛ від 05.01.2018 року № 36, з якої вбачається, що 01.01.2018 року до лікарні були госпіталізовані ОСОБА_9 з діагнозом «проникаюче ножове поранення черевної порожнини з ушкодженням товстої кишки» та ОСОБА_10 з діагнозом «проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки та сальника» (а.м.п.83);

- протоколу результатів проведення негласної (слідчої) розшукової дії, з яких вбачається, що ОСОБА_7 розповів про раптово виниклі неприязні відносини до ОСОБА_10 і ОСОБА_9 на грунті ревнощів та про обставини нанесення ударів ножем потерпілим (а.м.п.168-179);

- висновку судово-медичної експертизи № 13 від 13.02.2018 року, з якої видно, що в ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного ушкодження передньої поверхні черевної стінки, з ушкодженням внутрішніх органів (стінка тонкого кишечника та ушкодження великого сальника). Вказане тілесне ушкодження спричинене незадовго до звернення за медичною допомогою 01.01.2018 року, і може відповідати часу події. Згідно клінічного опису на час госпіталізації ОСОБА_10 виявлено одну рану передньої поверхні живота, в лівому підребер`ї, що є місцем прикладання травмуючого предмету. Проникаюче колото-різане ушкодження лівого підребер`я спричинено пласким твердим гострим предметом, що міг мати властивості колото-ріжучого знаряддя по типу клинка ножа, та відповідно напрямку ранового каналу з прикладанням та напрямком дії спереду назад. Викладене судження про різано-колотий характер ушкодження передньої черевної стінки ґрунтується на характеризуючих властивостях даного виду травмування - переважання довжини рани на шкірі (2см) над довжиною ранового каналу, наявністю рівних країв рани, нижній кінець гострий, верхній "роздвоєний". Проникаюче поранення лівого підребер`я з ушкодженням великого сальника та тонкого кишечника за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до категорії ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості.

Виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження, не мають ознак виникнення внаслідок боротьби чи самооборони. Заподіяння тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_10 , у вигляді проникаючого колото-різаного ушкодження черевної порожнини можливо внаслідок завдання йому одного удару сторонньою особою кухонним ножем в черевну порожнину, за обставин та в спосіб продемонстрований потерпілим ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 17.01.2018р. Згідно клінічного опису в карті стаціонарного хворого, рана передньої поверхні черева в лівому підребер`ї ОСОБА_10 мала довжину на шкірі 2 см. Не виключається можливість заподіяння тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_10 у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, внаслідок завдання йому одного удару сторонньою особою кухонним ножем із металевим однобічно загостреним лезом (а.м.п.181- 182);

- висновку судово-медичної експертизи № 12 від 13.02.2018 року, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: - проникаюче колото-різане ушкодження лівого підребір"я з ушкодженням внутрішніх органів (наскрізне ушкодження товстого кишечника); - непроникаюче колото-різане ушкодження правої здохвинної ділянки живота. Вказані тілесні ушкодження спричинені незадовго до звернення за медичною допомогою 01.01.2018 року і можуть відповідати часу події вказаному в постанові. Згідно клінічного опису на час госпіталізації у ОСОБА_9 виявлено дві рани передньої поверхні живота, в лівому підребер`ї та в правій здохвинній ділянці (нижня третина справа від серединної лінії), що є місцями прикладання травмуючих предметів. Проникаюче колото-різане ушкодження лівого підребер`я спричинено пласким твердим гострим предметом, що міг мати властивості колото-ріжучого знаряддя по типу клинка ножа, та відповідно напрямку ранового каналу з прикладанням та напрямком дії спереду назад зверху вниз. Непроникаюче колото-різане ушкодження правої здохвинної ділянки живота спричинене пласким твердим гострим предметом, що міг мати властивості колото-ріжучого знаряддя по типу клинка ножа, та відповідно напрямку ранового каналу з прикладанням та напрямком дії зверху вниз справа на ліво. Довжина ранового каналу 10 см.

Викладене судження про різано-колотий характер вказаних двох ушкоджень передньої черевної стінки ґрунтується на характеризуючих властивостях даного виду травмування - значне переважання довжини рани на шкірі (2 см) над довжиною ранового каналу (10 см) та рівність краї ран. Проникаюче поранення лівого підребер`я з ушкодженням товстого кишечника за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до категорії ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, непроникаюче поранення правої здохвинної ділянки живота відноситься до категорії ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Виявлені на тілі потерпілої тілесні ушкодження, не мають ознак виникнення внаслідок боротьби чи самооборони. Отримання тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_9 , можливе внаслідок завдання їй ударів сторонньою особою кухонним ножем в черевну порожнину, за обставин та в спосіб, продемонстрований потерпілою ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту 17.01.2018р. Згідно з описом кожна з ран передньої поверхні черева ОСОБА_9 мала довжину на шкірі 2см, непроникаюче ушкодження правої здохвинної ділянки живота з визначеним напрямком і довжиною ранового каналу - 10 см, що відповідає довжині зануреної частини травмуючого знаряддя не менш як 10 см. Не виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_9 , внаслідок дії одного і того ж травмуючого чинника (предмету) (а.м.п.181-185);

- висновку судово-психіатричної експертизи № 72 від 24.01.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким душевним захворюванням чи іншим психічним розладом не страждав, міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 будь-якою душевною хворобою чи психічним розладом не страждає, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. ОСОБА_7 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту чи в іншому подібному емоційному стані, як підстави сильного душевного хвилювання, не знаходився. В досліджуваній ситуації його психоемоційний стан змінився ще до виникнення конфлікту під дією вжитого алкоголю. ОСОБА_7 не схильний до фантазування , перекручування фактів об`єктивної дійсності та може вірно сприймати факти об`єктивної дійсності, може приймати участь у слідчих діях (а.м.п.187-189);

- висновків судово-імунологічних експертиз № № 55, 56, 57, 58, 60, 61 від 15.02.2018 року з яких вбачається: на шматку марлі, на який проведено змив з плям речовини бурого кольору, виявлених на поверхні миски у коридорі будинку АДРЕСА_2 , знайдена кров людини, яка може належати особі (особам), в крові якої (яких) знаходиться антиген Н, в тому числі і потерпілій ОСОБА_9 (а.м.п.211-212); на марлевому тампоні, на який проведено змив з плями на килимовому покритті в будинку ОСОБА_10 , знайдена кров людини, яка може належати в тому числі і потерпілій ОСОБА_9 (а.м.п.215-216); на дитячому підодіяльнику знайдена кров , яка може належати потерпілій ОСОБА_9 (а.м.п.218-219); на відрізку килима із плямами знайдена кров людини , яка може належати потерпілій ОСОБА_9 (а.м.п.221-222); на відрізку килимового покриття знайдена кров людини, яка може належати потерпілій ОСОБА_9 (а.с.224-225); на жіночих трусах знайдена кров людини , яка може належати в тому числі і підозрюваному ОСОБА_7 . Виключити в цьому об`єкті домішки крові потерпілої ОСОБА_9 не являється можливим (а.с.227-228); на футболці ОСОБА_10 знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_10 (а.с.230-231).

Показаннями потерпілої ОСОБА_9 підтверджується те, що близько 23 год 30 хв. за її запрошенням прийшов ОСОБА_10 разом з чоловіком ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вони випили пляшку горілки. ОСОБА_7 заснув, а ОСОБА_10 пішов додому. Близько 1 год. 1 січня 2018 року вона пішла до ОСОБА_10 , який проживає в сусідньому будинку в с. Дяків Славутського району. У останнього випила ще стопку горілки і лягла спати. Проснулась від крику і побачила в кімнаті свого чоловіка ОСОБА_7 , який ображав її нецензурними словами. Вона встала з дивану, а ОСОБА_7 в цей час наніс їй два удари ножем в живіт. Від отриманих ударів ножем вона впала і втратила свідомість.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 підтверджується те, що в ніч на 1 січня 2018 року на прохання сусідки ОСОБА_9 прийшов до неї святкувати Новий рік. Разом із ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_7 розпили пляшку горілки і він пішов додому. О 1 год. 00 хв. до нього зайшла ОСОБА_9 та попросилася переночувати. Близько 1 год. 30 хв. прийшов ОСОБА_7 і біля входу в будинок спитав де його дружина та одразу ж наніс один удар ножем у живіт. Він відштовхнув його та в шоковому стані побіг до матері, яка проживає неподалік. Одразу ж за викликом прибула швидка, яку викликала мати, та надала йому необхідну медичну допомогу.

Беручи до уваги усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб.

Перед викладенням перевірених доводів апеляційних скарг апеляційний суд звертає увагу на те, що вирок перевіряється відповідно до вимог ст. 404 КПК України лише в межах доводів апеляційних скарг.

Доводи захисника про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК України, застосувавши ст. 75 КК України у зв`язку із тим, що у ОСОБА_7 не було наміру вбивати потерпілих, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочину не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Пленум Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснив, що розмежовуючи поняття «умисне вбивство» від «умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження», необхідно з`ясувати зміст і спрямованість умислу винного, тобто вирішити питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяла винувата особа. Для цього необхідно враховувати сукупність усіх обставин вчиненого діяння, і врахуванню підлягає не лише поведінка винного до, під час та після скоєння злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізація поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, а й спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину, причини припинення злочинних дій.

Згідно з даних висновку судово-медичної експертизи № 13 від 13.02.2018 року потерпілому ОСОБА_10 було нанесено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного ушкодження передньої поверхні черевної стінки, з ушкодженням внутрішніх органів. Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 12 від 13.02.2018 року у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, а саме: проникаюче колото-різане ушкодження лівого підребір"я з ушкодженням внутрішніх органів (наскрізне ушкодження товстого кишечника); непроникаюче колото-різане ушкодження правої здохвинної ділянки живота. Вказані ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, з ознакою небезпечності для життя.

ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх наслідки, бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи в руці ніж, свідомо пішов в сусідній будинок ОСОБА_10 , де наніс ножем удари в життєво важливі органи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вказане свідчить про наявність умислу саме на позбавлення життя потерпілих, а не на нанесення їм тілесних ушкоджень. Однак, смерть їх не настала лише через обставини, які не залежали від його волі.

Колегія суддів також враховує поведінку обвинуваченого і після вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_7 не надав та не намагався надати потерпілим медичної допомоги.

Крім того, телефонуючи на «102» ОСОБА_7 з впевненістю, без жодного сумніву повідомив, що вбив свою дружину та сусіда, що вказує на бажання настання наслідків у виді смерті останніх, а не на нанесення їм тілесних ушкоджень.

Отже, наведене свідчить про правильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_7 заподіяв потерпілим умисне тяжке тілесне ушкодження, а не замах на вбивство в матеріалах кримінального провадження відсутні. Ні обвинувачений, ні його захисник таких доказів не надали.

Вказані твердження захисника колегія суддів розцінює, як намір пом`якшити ступінь вини ОСОБА_7 та покарання за скоєне.

Посилання прокурора на те, що судом не було враховано ступеню тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений не визнав своєї вини та не розкаювався під час досудового розслідування та судового слідства, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, на підставі ст.ст. 283, 291 КПК України до суду було направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , затверджений прокурором Шепетівської місцевої прокуратури, у якому зазначено, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо подружжя.

В процесі судового розгляду зазначені в обвинувальному акті обставини знайшли своє підтвердження та були враховані при обрані виду та міри покарання ОСОБА_7 .
Окрім того, покарання обвинуваченому призначене із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідків, які настали та особи винного, який позитивно характеризується за місцем свого проживання, раніше не судимий.

Посилання потерпілих на те, що судом не було враховано їх думки щодо призначення міри покарання ОСОБА_7 не можуть бути взяті до уваги.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема: віктимну поведінку потерпілих, що спонукала обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, а також думку потерпілих щодо призначення покарання, застосувавши до ОСОБА_7 ст. 69 КК України.

Інші доводи апеляційних скарг не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України , колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Шепетівської місцевої прокуратури, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4