Ухвала
12 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 739/39/17
провадження № 51-6928ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок

Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 травня 2018 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду

від 21 червня 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через

її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК та надано строк для усунення недоліків.
Протягом установленого судом строку ОСОБА_4 подав виправлену

на його думку, касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 21 червня 2018 року недоліки касаційної скарги засуджений не усунув. У касаційній скарзі засуджений формально вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Однак, належного обґрунтування зазначеним доводам засуджений так і не наводить. Зокрема, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі взагалі не вказує яких порушень допущено судами і яким чином це з огляду на положення ст. 412 КПК перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Також засуджений не наводить обґрунтувань невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, зокрема, не вказує

у чому полягає його явна несправедливість та не вказує обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність

у розумінні ст. 413 КПК. Крім того, ОСОБА_4 продовжує оскаржувати неповноту та однобічність судового розгляду, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження

та не погоджується з оцінкою доказів, що відповідно що відповідно до вимог статей 433, 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Враховуючи, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної

без руху.
Зважаючи на вимоги п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК та на те, що ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунув, суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 травня 2018 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: