УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 02.07.2018 про відмову у визнанні потерпілим,-

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 02.07.2018 про відмову у визнанні потерпілим.

На обґрунтування доводів заявник зазначає, що 05.06.2018 до СУ ГУ НП у м. Києві було подано заяву про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого до кримінального провадження № 0000852 від 10.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за результатами розгляду якої старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесена постанова від 02.07.218, про відмову в задоволенні зазначеної заяви.

Вказану постанову заявник вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки, не містить мотиву відмови та посилаючись на те, що під час ДТП останньому завдано фізичної та матеріальної шкоди, просить скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 02.07.2018 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати слідчого визнати потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000852 від 10.06.2014 та вручити останньому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.

Слідчий ОСОБА_5 заперечував проти скарги, просив відмовити у задоволенні.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , дослідивши додані до скарги матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Встановлено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000852 від 10.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в рамках якого, старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесена постанова від 02.07.218, про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .

Звертаючись зі скаргою, заявник просить скасувати зазначену постанову та зобов`язати слідчого визнати потерпілим ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що під час ДТП останньому завдано фізичної та матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Тобто, потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій на момент звернення із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілої, завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Проте диспозиція ст. 286 КК України в редакції 2001 року, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні передбачає, що потерпілим у даному кримінальному правопорушенні являється особа, якій були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, спричинена смерть або спричинена загибель кількох осіб.

При цьому надана до матеріалів скарги довідка Міської клінічної лікарні швидкої допомоги №3875 від 10.06.2014, видана ОСОБА_3 , на яку посилається заявник, не містить даних, які б свідчили про те, що останньому завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень, як то передбачено ст. 286 КК України.

Крім того, доводи заявника щодо спричинення йому матеріальної шкоди не є підставою для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000852, оскільки дана обставина є похідною від настання наслідків, передбачених диспозицією статті 286 КК України, у зв`язку з чим заявник не може бути потерпілим у кримінальному провадженні №0000852 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому підстав вважати постанову слідчого від 02.07.2018 незаконною не має.

Крім цього, заявник просить зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 визнати ОСОБА_3 потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні та вручити останньому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

У відповідності до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий при здійсненні своїх повноважень, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, оскільки слідчий у своїй діяльності є самостійним, а слідчий суддя не наділений повноваженнями для вирішення питання про зобов`язання слідчого визнавати особу потерпілим у кримінальному провадженні, також те, що звернення до слідчого судді з зазначеними вимогами не передбачені положеннями ст. 303 КПК України ,заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 02.07.2018 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000852 від 10.06.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13.07.2018

Слідчий суддя