Єдиний унікальний номер 234/1083/18
Номер провадження 11-кп/775/799/2018

УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0003420 відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку Краматорського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року, 03.12.2017 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання, а саме: у квартирі АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , де між ним та його матір`ю виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 цього ж дня, будучи у стані алкогольного сп`яніння, та перебуваючи у вітальній кімнаті вищезазначеного будинку, підійшов до ОСОБА_8 , яка стояла біля шафи, та, не бажаючи смерті іншої людини, умисно наніс останній удар кулаком руки в область грудної клітини. Від сили нанесеного удару ОСОБА_8 , не утримуючись на ногах, упала спиною на підлогу, а ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньої, підійшов до лежачої на підлозі ОСОБА_8 та наніс їй не менше 7-9 ударів кулаками рук в область обличчя та голови. Потерпіла ОСОБА_8 , намагаючись уникнути ударів, стала прикривати обличчя руками, однак ОСОБА_7 , не зважаючи на супротив останньою, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс їй не менше 9-13 ударів кулаками рук в область грудної клітини.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна поєднана тупа травма тіла, комплекс якої склали: закрита черепно-мозкова травма: правобічна субдуральна гематома (крововилив під тверду мозкову оболонку об`єм біля 80 мл.), субарахноїдальні крововиливи (під м`які мозкові оболонки) правої півкулі головного мозку садна в бровної, скроневої і виличної області справа, синці в виличної і скроневої області справа, проекції нижньої щелепи справа, дифузний крововилив в м`які покрови голови справа з боку внутрішньої поверхні, які утворилися у результаті 7-9 та більше впливів твердих предметів; тупа травма грудної клітини: множинні двобічні переломи ребер - зліва 4,5,6,7,8,9-го по передньо-павинної і 11-го по лопаточній лініях, праворуч 3,4,5,6,7,8-го справа по передньо-пахвинної і 9-го по лопатковій і 10-го по середньо-пахвинної лініях, які утворилися у результаті 9-13 впливів твердих предметів.

Вищевказані тілесні ушкодження утворилися в результаті дії твердих предметів незадовго до настання смерті і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Крім того, при дослідженні трупа ОСОБА_8 було виявлено дифузні синці на тилу обох кистей з переходом на основні фаланги 2-5 пальців, які утворилися незадовго до настання смерті в результаті 2-3 та більше впливів твердих тупих предметів в область кожної кисті і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. 07.12.2017 року в ході огляду місця події, а саме: у квартирі АДРЕСА_2 було виявлено труп ОСОБА_8 . Смерть ОСОБА_8 настала в результаті вищевказаної поєднаної тупої травми тіла з ознаками шоку і набряку - здавлення головного мозку правобічної субдуральної гематомою, про що свідчить зниження рельєфності правої півкулі головного мозку і ознаки шоку, виражені у вигляді малокрів`я кори нирок і знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , була подана апеляційна скаргау, в якій він просить вирок Краматорського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На його думку, в справі не має ніяких доказів вини ОСОБА_7 , оскільки покази свідків та докази, на які послався суд, не доводять винуватість останнього у скоєному.

Представник потерпілого ОСОБА_9 повідомлений належним чином про день та час апеляційного розгляду справи, не з`явився, заяв про відкладення розгляду до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Суд першої інстанції згідно до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України, в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано дійшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, докладно виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме фактично показаннями самого обвинуваченого, як в суді, так і під час слідчих експериментів, представника потерпілої, свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції свою провину не визнав та пояснив, що приїхав до своєї матері ОСОБА_8 з Кривого Рогу та залишився жити у неї у квартирі, яку вона знімала. Пояснював, що мати вживала алкоголь, з цього приводу були непорозуміння. Він свою матір не бив, вважає, якщо у неї і буди синці, то від того, що вона падала. Пояснював, що одного дня, зранку, дату не пам`ятає, він пішов з дому разом з ОСОБА_10 , де вони ходили в той день теж не пам`ятає. Повернувшись додому біля 20 години, знайшов мати в жахливому стані: вона лежала на полу, голова її була в крові, при цьому вона була ще жива. Пояснював, що його штани були у крові, оскільки він клав голову матері собі на коліна, але через 5 хвилин серце матері зупинилося. Швидку допомогу він не викликав. Штани зняв та поклав в сарай. Після цього був в жахливому стані, тому про смерть матері нікому не повідомив. Після цього він декілька днів, скільки не пам`ятає, бродив по вулицях, жив не вдома, приходив у двір будинку, але в квартиру не заходів. Зазначав, що не знав, що казати всім про матір, а тому казав, що не знає де вона та що її не має. Пізніше повідомив свідків про те, що мати померла - впала та вдарилися головою об піч. Фізичного впливу на нього працівники поліції не здійснювали, але знаходячись під їх впливом, при проведенні слідчого експерименту він давав визнавальні покази, що смерть матері настала від його дій. Підтверджував, що він давав свідчення, які були відтворені в судовому засіданні при проведенні слідчого експерименту із застосуванням відео зйомки, але в той час він нічого не розумів.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме у вчиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на визнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_7 , які він надав під час слідчого експерименту за участі захисника та понятих про обставини скоєння ним злочину.

Представник потерпілого ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснив, що він є заступником голови виконавчого комітету Красноторської селищної ради м. Краматорська. Особисто не знайомий ані з потерпілою, ані обвинуваченим. Про обставини злочину йому нічого не відомо, крім того, що по слухам, на ґрунті неприязних стосунків в ході вживання спиртних напитків була вбита жінка. Оскільки у потерпілій немає родичів, то його було призначено представником потерпілої.

Колегія суддів вважає, що суд правильно, як докази винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, послався на покази свідків, які докладно виклав у вироку.

Свідок ОСОБА_11 у суді першої інстанції пояснювала, що знає ОСОБА_7 як сусіда. Пояснила, що потерпіла ОСОБА_8 орендувала зазначену квартиру в м. Краматорську, де спочатку жила одна. Спиртні напої вона не вживала. Після появи ОСОБА_7 він проживати разом з потерпілою, і їй здається, що останнім часом вона стала вживати алкогольні напої. Зазначила, що ОСОБА_7 вживав спиртні напої разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Потерпіла спілкувалася з ОСОБА_13 , від якої чула, що відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були погані, але сама конфліктів не бачила. Пояснювала, що бачила, як потерпіла ходила, прикриваючи хусткою око, але чому не знає. Останній раз вона бачила потерпілу можливо ввечері у понеділок, а 07.12.2017 року у четвер вже знайшли труп потерпілої.

Свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції пояснила, що добре була знайома з потерпілою ОСОБА_8 , з якою спілкувалась на протязі 3 років. ОСОБА_8 жила сама поки не з`явився її син ОСОБА_7 , який став проживати з нею разом, і з цього часу у останньої не стало грошей. ОСОБА_8 скаржилася на постійні скарги з сином. Раніше бачила ОСОБА_8 з синцями на руках, обличчі, яка розповідала, що її б`є син, ОСОБА_7 . Відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була погані, про що ОСОБА_8 розповідала та казала, що жити вже не хоче. Зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що сварки відбувались на ґрунті того, що ОСОБА_7 не хотів працювати. Вона ніколи не бачила ОСОБА_8 п`яною. Вона перестала бачити ОСОБА_8 з суботи 02.12.2017 року. Зі слів сусідів знає, що ОСОБА_14 в неділю 03.12.2017 року прибігала до неї роздягнена, шукала її. У понеділок 04.12.2017 року ОСОБА_8 до неї не прийшла, тоді у вівторок вона сама пішла до квартири ОСОБА_8 , але ОСОБА_7 їй сказав, що мами не має, вона пішла шукати роботу. У середу вона теж приходила до квартири ОСОБА_8 , але їй двері ніхто не відчинив. У четвер 07.12.2017 року десь приблизно о 10.00 годин ранку до неї пришов її онук ОСОБА_15 та повідомив, що ОСОБА_8 померла. В цей же день приблизно о 16.00 годині до неї пришов ОСОБА_7 , який повідомив, що його мати впала, вдарилася головою об піч та померла.

Свідок ОСОБА_16 у суді першої інстанції пояснив, що він знав ОСОБА_7 приблизно 6 місяців. Останніх 2 місяця вони тісно спілкувались та разом вживати спиртні напої. Знав, що у ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_8 були погані стосунки. Ніколи не бачив ОСОБА_8 , з ними вона також не пила, але могла інколи приносити їм пиво. Він бачив як ОСОБА_7 кричав на матір, виражатися в її адрес нецензурною лайкою, міг закривати її у квартирі. Вважає, що ОСОБА_8 побоювалася ОСОБА_7 . Приблизно 4-5 грудня 2017 року ОСОБА_7 йому казав, що мати його поїхала отримувати гроші, але до квартири його не заводив, вони пили спиртні напої на вулиці біля будинку. Саму ОСОБА_8 останній раз він бачив днів за 5-6 до події. 07.12.2017 року він разом з ОСОБА_7 зранку вживали спиртні напої, ходили гуляли. Приблизно о 10-11 годині в ході вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 йому повідомив, що його мати вмерла, що вона прийшла додому п`яна, впала, вдарилася головою об піч та захлинулася кров`ю. Він сказав ОСОБА_7 , що потрібно викликати поліцію., та пішов додому спати. Коли прокинувся, то дізнався від бабусі ОСОБА_13 , що приходив ОСОБА_7 та просив її викликати поліцію. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_7 зізнався, що це він вбив матір.

Свідок ОСОБА_17 у суді першої інстанції пояснив, що з 2012 року здавав квартиру АДРЕСА_2 потерпілій ОСОБА_8 , яка завжди вчасно платила за квартиру до того часу, як з`явився її син ОСОБА_7 З травня 2017 року все змінилося, гроші йому потерпіла сплатила в листопаді 2017 році, пояснюючи, що у неї зараз проблеми. Обвинуваченого ОСОБА_7 він бачив декілька разів: на слідчому експерименті, та один раз, коли приходив у квартиру, яку здавав, ОСОБА_7 був тоді п`яним, та він йому сказав, що потрібно сплачувати гроші за житло.

На думку колегії суддів підстав не довіряти показам зазначених свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було.

Покази вищезазначених свідків в суді першої інстанції є логічними та послідовними, вони повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу кримінального процесуального закону дослідив надані сторонами докази, яким надав обґрунтовану оцінку.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 382 від 10.01.2018 року при експертизі трупа ОСОБА_8 була виявлена поєднана тупа травма тіла, комплекс якої утворили:

- закрита черепно-мозкова травма: правобічна субдуральна гематома (крововилив під тверду мозкову оболонку об`єм біля 80 мл.), субарахноїдальні крововиливи (під м`які мозкові оболонки) правої півкулі головного мозку садна в бровної, скроневої і виличної області справа, синці в виличної і скроневої області справа, проекції нижньої щелепи справа, дифузний крововилив в м`які покрови голови справа з боку внутрішньої поверхні,

- тупа травма грудної клітини: множинні двобічні переломи ребер - зліва 4,5,6,7,8,9-го по передньо-павинної і 11-го по лопаточній лініях, праворуч 3,4,5,6,7,8-го справа по передньо-пахвинної і 9-го по лопатковій і 10-го по середньо-пахвинної лініях.

Вищевказані тілесні ушкодження утворилися в результаті дії твердих предметів незадовго до настання смерті і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Смерть ОСОБА_8 настала в результаті вищевказаної поєднаної тупої травми тіла з ознаками шоку і набряку - вдавлення головного мозку правобічної субдуральної гематомою, про що свідчить зниження рельєфності правої півкулі головного мозку і ознаки шоку, виражені у вигляді недокрів`я кори нирок. Давність настання смерті, з урахуванням виявлення трупних явищ, близько 4 - 7 діб на момент початку розтину трупа 08.12.2017 року.

З моменту заподіяння даної травми до моменту втрати свідомості і настання смерті міг пройти проміжок часу, який обчислюється від декількох десятків хвилин до декількох годин (близько 3), протягом якого вчинення потерпілої будь - яких самостійних дій виключається.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що, нібито, його мати впала, ударилась головою від пічку, від чого померла, спростовуються зазначеним висновком експертизи, згідно до якої, будь-яких відомостей щодо утворення вищевказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту, а також переміщення трупа, немає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при дослідженні трупа були виявлені дифузні (зливного характеру) синці на тилу обох кистей з переходом на основні фаланги 2-5 пальців, які утворилися незадовго до настання смерті в результаті дії твердих тупих предметів і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Локалізація даних синців, з урахуванням наявності деформативних металевих кілець на деяких з пальців обох кистей, дозволяє судити про можливості їх утворення при спробі потерпілої прикриватися руками від нанесення ударів з боку нападника.

Згідно до висновку експерта № 3 від 25.01.2018 року тілесні ушкодження (закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку та тупа травма грудної клітини з множинними двосторонніми переломами ребер), зазначені у висновку експерта № 382 від 08.12.2017 року, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

У властивостях ушкоджень індивідуальні особливості травмуючих предметів не відобразилися, і могли бути заподіяні при нанесенні ударів як кулаками, так і ногами.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , що, нібито, суд не взяв до уваги його пояснення стосовно того, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілій, а в судовому засіданні розповів правду, спростовуються дослідженим висновком експерта, згідно до якого, свідчення підозрюваного, надані під час проведення слідчого експерименту за його участю, малоінформативні та суперечать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації ушкоджень та кількості травмуючих впливів (а.с. 122 - 125).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, заподіяв потерпілій тяжкі тілесних ушкоджень, які у свою чергу спричинили смерть ОСОБА_8 .

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та фактичними обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Крім того, судом першої інстанції, були перевірені безпосередні покази обвинуваченого ОСОБА_7 , які він надав під час слідчого експерименту за його участі, а так саме той факт, що обвинувачений змінив свої свідчення в ході судового засідання, де почав стверджувати, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення він не скоював.

Так, згідно до протоколу проведення додаткового слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 08.12.2017 року, в ході відтворення обстановки і обставин події, ОСОБА_7 за участи захисника, понятих, пояснював, що 03.12.2017 року в ході виникнення словесного конфлікту між ним та потерпілою, він наніс біля 10 ударів рукою в область обличчя ОСОБА_8 зверху, також наносив удари в область грудної клітини, кількість ударів не пам`ятає, до 10 орієнтовно (а.с. 99-103).

Відповідно до диску з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 08.12.2017 року, в ході відтворення обстановки та обставин події, крім свідчень щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, він докладно розповів та показав де залишив брюки із слідами крові, в яких він був одягнений 03.12.2017 року, які були ним залишені на вулиці у сараї.

При цьому колегія суддів зазначає, що вказані особисті свідчення, в яких ОСОБА_7 визнає себе винним та пояснює, що саме він скоїв кримінальне правопорушення стосовно потерпілої, ним були надані у присутності захисника, а тому суд обґрунтовано визнав вказані свідчення як доказ провини обвинуваченого ОСОБА_7 .

Тобто суд обґрунтовано поклав в основу вироку покази самого ОСОБА_7 , надані ним під час додаткового слідчого експерименту, де останній пояснював, що у зазначений день в ході виникнення конфлікту з матір`ю наніс останній біля 10 ударів рукою в область обличчя, також наносив удари в область грудної клітини, орієнтовно 10, кількість не пам`ятає.

Протоколом огляду предмету від 08.12.2017р. за участі підозрюваного ОСОБА_7 було оглянуто чоловічі брюки з тканини сірого кольору, на передній та задній поверхні брюк є плями речовини бурого кольору, чоловічі джинси синього кольору з плямами речовини бурого кольору та чоловічий светр сірого кольору з речовиною бурого кольору, де він пояснював, що у зазначені брюки та светр він був одягнений у момент спричинення ним тілесних ушкоджень його матері ОСОБА_8 03.12.2017р.

Тому суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку, що в присутності захисника, понятих, обвинувачений добровільно давав об`єктивні свідчення, без впливу будь-кого на нього і вказівок з боку сторонніх осіб, його свідчення узгоджуються і з іншими доказами по справі.

На підставі вищевикладеного, судова колегія прийшла до висновку, що твердження апеляційної скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не скоював злочин, суд правильно розцінив, як версію захисту, яка не знайшла свого об`єктивного підтвердження, а ні в суді першої інстанції, а ні у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Ці доводи цілком обґрунтовано були розцінені судом першої інстанції як намагання обвинуваченого ухилитися від відповідальності за вчинений ним кримінальне правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами.

Судовою колегією також оцінено версію обвинуваченого з приводу того, що він не міг вчинити злочин, а знайшов матір у тяжкому стані,

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що обвинувачений не міг вчинити злочин, а лише знайшов матір у тяжкому стані, є неспроможними і спростовуються матеріалами провадження, зокрема даними, отриманими у ході проведення слідчих експериментів від 08.12.2017 року, висновками судово-медичних експертиз, які спростовують його версію, а також висновок судово-психіатричної експертизи, який спростовує свідчення ОСОБА_7 , щодо перебування його після виявлення трупа потерпілої у стані душевного хвилювання, та те, що він не розумів своїх дій.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1467 від 27.12.2017 року ОСОБА_7 виявляє емоційно - нестійкий розлад особистості, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками для організму. В момент здійснення інкримінованого діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період скоєння інкримінованого діяння не перебував у тимчасово-хворобливому стані, за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час повністю усвідомлює свої дії та керує ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Інкриміноване діяння скоїв, будучі у стані простого алкогольного сп`яніння (а.с. 114 118).

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , що він прийшовши додому, знайшов мати із слідами побиття та що в нього на руках вона померла, та що до її смерті він не має відношення, спростовуються наведеними у вироку доказами. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, труп потерпілої пролежав у квартирі декілька діб, при цьому, обвинувачений знаходився в тій самій квартирі, не намагався викликати «швидку допомогу», працівників поліції, щоб знайти злочинців або спростувати свою невинуватість. На запитання сусідів про відсутність його матері у дворі, пояснював, що її немає вдома, тобто намагався скрити скоєння злочину.

Обвинувачений не зміг, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, пояснити причини, з яких він навмисно приховував смерть матері, не повідомив про це відповідні орган, не запросив сусідів.

Доводи обвинуваченого, що його мати, нібито, зловживала спиртними напоями, спростовуються показами свідків, допитаних в судовому засіданні та наведеними у вироку.

З показів свідків вбачається, що доки потерпіла проживала одна, вона не вживала алкоголю, своєчасно сплачувала за оренду жита, а саме тільки після переїзду до неї ОСОБА_18 , вона почала казати, що в неї не вистачає грошей. Ніхто з допитаних свідків не підтвердив твердження обвинуваченого про, нібито, п`янство потерпілої. Між тим всі допитані свідки підтвердили, що з появою сина потерпіла почала ходити з синцями, пояснюючи, що її б`є син.

Між тим, допитані свідки підтвердили, що потерпіла скаржилась, що її син п`є, не бажає працювати, в неї не стало грошей. Потерпіла скаржилась на постійні скандали з сином, наявність поганих відношень. Саме з цих пояснень вбачається, що в потерпілої свідки неодноразово бачили синці на руках, обличчі, яка питання на відповідала, що її б`є син, тобто ОСОБА_18 .

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , що в день, коли стався злочин, останній разом із знайомим ОСОБА_16 цілий день разом пили, десь гуляли, в ввечері він знайшов матір із слідами побиття, спростовуються показами саме цього свідка, який пояснював, що дійсно він з ОСОБА_18 , ходили гуляти, вживали спиртне, але приблизно о 10-11 годині, біля дома ОСОБА_18 , оскільки до квартири він його не заводив, під час вживання спиртних напоїв, ОСОБА_18 сказав, що його матір померла, нібито впала та вдарилась головою об піч, на що він запропонував викликати поліцію. При цьому зазначений свідок пояснював, що ОСОБА_18 неодноразово кричав на матір, нецензурно лаявся на її адресу, закривав її вдома, але зазначав, що вона ніколи з ними не пила.

Колегія суддів вважає, що суду не надано об`єктивних підтверджень того, що злочин могла скоїти інша людина, а не обвинувачений.

На думку колегії суддів, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Порушень вимог ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи сукупність всіх досліджених судом першої інстанції доказів обвинувачення, які без жодних сумнівів доводять, що злочин вчинено саме ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що така позиція є лише способом захисту обвинуваченого, його намаганням будь-яким чином уникнути відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Інші доводи апеляційної скарги щодо, нібито, наявності сумнівів з приводу доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , є безпідставними та спростовуються наведеними у вироку та ухвалі доказами.

Доводи обвинуваченого та його захисника про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Судом першої інстанції були вжито всі заходи, для встановлення істини в даній справі.

Доводам обвинуваченого у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги про скасування вироку.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд, як видно з вироку, врахував ступінь суспільної небезпечності та тяжкості скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, не працює, в диспансерах м. Краматорська на обліку не перебуває, має задовільну характеристику з місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України. Обставини, які пом`якшують покарання судом не встановлені. Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто суд врахував, всі обставини справи і дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням вище наведеного суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст.121 КК України - 9 років позбавлення волі. За своїм видом та розміром, на думку колегії суддів саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Така позиція відповідає і практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано прийняті до уваги всі зазначені обставини. Всі обставини, зазначені в апеляційній скарзі, повно та обґрунтовано викладені у вироку судом першої інстанції та враховані при обранні міри покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Судді