Постанова
Іменем України
17 липня 2018 року

м. Київ
справа № 541/2224/16-к
провадження № 51-3325км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу законних представників неповнолітнього засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 08 грудня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 101 КК до арешту строком на 15 діб. На підставі статей 75, 104 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Вироком установлено, що 19 квітня 2016 року близько 01:00 ОСОБА_7 зайшов на територію домогосподарства, розташованого в АДРЕСА_2 , звідки викотив моторолер

«ZHEJANG TXM 150» червоного кольору, який належав ОСОБА_10 , та, штовхаючи його, відбуксирував у двір жилого будинку АДРЕСА_3 , незаконно заволодівши у такий спосіб зазначеним транспортним засобом та завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 10140 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі законні представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 порушують питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог зазначають, що: матеріали кримінальної справи не містять доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину і в основу його обвинувачення покладено неналежні та недопустимі докази (зокрема, дані протоколу слідчого експерименту за участю

ОСОБА_11 від 22.09.2016 та протоколу огляду речей від 19.04.2016), а тому ОСОБА_7 має бути виправданий за недоведеністю вини та відсутністю в діях складу злочину; апеляційний суд повторно не дослідив обставин справи, провів апеляційний розгляд з порушенням статей 404, 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), не дав вичерпних відповідей на всі доводи, зазначені в їхній апеляційній скарзі; крім того, ухвалу апеляційного суду з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК постановлено незаконним складом суду.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 у режимі відеоконференції підтримала касаційну скаргу законних представників.
Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, у запереченні на касаційну скаргу законних представників просив відмовити в її задоволенні.
Прокурор вважає, що касаційна скарга законних представників

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а судові рішення щодо ОСОБА_7 мають бути залишені без зміни.

Мотиви Суду

Кожна людина для визначення своїх прав і обов`язків та для встановлення обґрунтованості пред`явленого їй кримінального обвинувачення має право на те, щоб її справу було розглянуто гласно з дотриманням усіх вимог справедливості незалежним і неупередженим судом (ст. 10 Загальної декларації прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 7 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», ст. 21 КПК).

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.
Статтею 75 КПК передбачено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, за правилами

п. 4 ч. 1 цієї статті суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК у суді апеляційної інстанції брали участь судді ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року, якою вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни).

Водночас, як видно з долученої до касаційної скарги копії ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року, ці ж судді брали участь у розгляді апеляційної скарги законного представника

ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 серпня 2016 року, якою скаргу ОСОБА_8 , подану в порядку ст. 303 КПК, було повернуто. Суд апеляційної інстанції залишив без зміни рішення слідчого судді.
Ухвала апеляційного суду від 14 вересня 2016 року постановлена за участю суддів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рамках провадження за скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_8 щодо незаконних дій працівників Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області під час проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 за ч. 1ст. 289 КК. Крім того, під час розгляду зазначеного кримінального провадження по суті місцевий суд визнав недопустимими доказами пояснення неповнолітнього, які останній давав працівникам Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області під час огляду речей (викраденого скутера), оскільки ці пояснення отримано з порушенням вимог статей 227, 226 КПК.
Колегія суддів вважає, що обставини справи (правовідносини) в рамках провадження за скаргою законного представника на дії працівників Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області мали місце (виникли) під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 і логічно та юридично пов`язані з постановленими по суті судовими рішеннями, якими його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК.
Отже, з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК зазначені обставини виключають участь суддів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК у суді апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яке згідно з п. 2 ч. 2 вказаної статті у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року підлягає скасуванню як така, що з огляду на положення ст. 412 КПК постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Відповідно, касаційна скарга законних представників неповнолітнього засудженого підлягає частковому задоволенню.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, розглянути справу та прийняти рішення згідно з вимогами закону.
Керуючись п. 4 параграфа 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу законних представників неповнолітнього засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3