ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 1-79/05
Провадження № 1/210/3/18

"11" червня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підсудний ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоекономічне Донецької області, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 24.04.1992 року вироком Дніпропетровським обласним судом за ст.ст. 81 ч. 2, 84 ч. 2, 117 ч. 4, 118 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі, звільнений 03.08.2001 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених п. 9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.187, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22 червня 2005 року, приблизно о 16-00 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на автобусній зупинці, розташованій в 15 метрах від повороту на автодорогу Зеленодольськ-П`ятихатки з автодороги Кіровоград-Запоріжжя, Апостолівського району Дніпропетровської області, на якій також знаходилася раніше незнайома йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших людей поблизу не було.

В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_8 , тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 ззаду, з метою придушити можливий опір ОСОБА_8 , схопив останню рукою за талію, підняв над землею, і швидко переніс її за будівлю автобусної зупинки. ОСОБА_8 намагалася чинити опір ОСОБА_6 у вигляді спроб звільнитися від його захоплення та просила відпустити її.

Однак, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_8 , ОСОБА_6 придушив спроби опору останньої, шляхом висловлення погроз про застосування фізичного насильства, спрямованого на позбавлення її життя. ОСОБА_8 сприйняла погрози ОСОБА_6 реально, і перестала чинити опір, побоюючись за своє життя і здоров`я. Після чого, ОСОБА_6 , вказуючи шлях, провів ОСОБА_8 на територію лісопосадки, розташованої уздовж автодороги Зеленодольськ-П`ятихатки, приблизно в 150 метрах від повороту з автотраси Кіровоград-Запоріжжя.

Прибувши у вказане місце, ОСОБА_6 продовжуючи погрожувати ОСОБА_8 застосуванням насильства, наказав останній приспустити джинси, спідню білизну і опуститися на коліна на землю. Оскільки ОСОБА_8 сприймала погрози ОСОБА_6 реально, тому виконала що він наказав.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на направлений на зґвалтування ОСОБА_8 , тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, діючи повторно, ОСОБА_9 підійшов до останньої ззаду і вступив з нею в насильницьке статеві зносини.

Одразу ж після скоєння зґвалтування, приблизно в 16 годин 05 хвилин, перебуваючи на тому ж самому місці, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування насильства, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, для запобігання можливого опору з боку ОСОБА_8 , висловлюючи погрози про застосування до неї фізичного насильства, утримуючи її руками, пригнічуючи тим самим можливий опір з боку останньої, ОСОБА_6 , діючи повторно, не змінюючи пози, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, через анальний контакт з ОСОБА_8 .

Після скоєння зґвалтування і задоволення статевої пристрасті неприродним способом, того ж дня, приблизно в 16 годин 10 хвилин, перебуваючи на тому ж самому місці, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на розбій, а саме напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння її майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , висловлюючи погрози про застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, які остання сприймала реально, зважаючи на раніше скоєні стосовно неї злочини, змусив проти волі ОСОБА_8 , передати йому, її особисте майно, а саме, ювелірні вироби з жовтого металу у вигляді кільця, вартістю 175,00 гривень, пару сережок, вартістю 200,00 гривень, і остання передала ОСОБА_6 своє вказане майно. Так, ОСОБА_6 своїми діями заподіяв ОСОБА_8 , матеріальний збиток на загальну суму 375, 00 гривень.

Після скоєння ОСОБА_6 зґвалтування, задоволення статевої пристрасті неприродним способом, розбою, потерпіла ОСОБА_8 , з метою чинення опору подальшим злочинним діям ОСОБА_6 та викриття його злочинної діяльності, висловила намір подати на ОСОБА_6 заяву у правоохоронні органи, про вчинені проти неї злочини.

В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 , з метою приховування скоєних ним раніше злочинів щодо потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 ззаду, навмисно, своєю правою рукою обхопив її за шию і з силою здавив, в результаті чого ОСОБА_8 знепритомніла і впала на землю При падінні, у ОСОБА_8 з піджака випав мобільний телефон моделі «Самсунг Х-100».

У цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 знаходиться без свідомості, заволодів мобільним телефоном «Самсунг Х-100», вартістю 879,00 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на вищевказану суму.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інші скоєні ним злочини, ОСОБА_6 того ж дня, приблизно в 16-15 годин, перебуваючи на вищевказаному місці, відірвав один кінець шнура від парасольки, що належить ОСОБА_8 , і обв`язав його у вигляді петлі навколо шиї потерпілої, затягнувши вузол на шиї ззаду. Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 підняв на шнурі від парасольки ОСОБА_8 , яка перебувала в непритомному стані, підтягнув до дерева і, навмисно, з метою вбивства останньої, підвісив її на шнурі парасольки, на висоті приблизно 1,6 метрів, закріпивши парасольку між розгалуженням гілки дерева. Від вказаних дій ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_8 померла на місці.

Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 105 від 23.06.2005 року, смерть потерпілої ОСОБА_8 настала від здавлення органів шиї петлею при повішення, що підтверджується наявністю странгуляційної борозди на шиї трупа і загальноасфіктічними явищами, виявленими при дослідженні трупа. Тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_8 , у вигляді странгуляційної борозни на шиї трупа носять прижиттєвий характер, що підтверджується: характером самої борозди, крововиливами під ділянці м`язів в м`які тканини шиї по ходу странгуляційної борозни, а так само явищами асфіксії, які виникли після здавлення органів шиї, у вигляді дрібнокрапкових крововиливів в склеру очей, під епікардом серця, під плеврою легких; гострої емфіземою легенів, з наявністю крововиливів в легеневу тканину; периваскулярних дрібнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку заподіяне дією м`якого тупого предмета, яким може бути здавлення органів шиї мотузкою при повішенні. Тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та саден нижніх кінцівок - прижиттєві, заподіяні дією тупих твердих предметів або при ударі об такі. Тілесні ушкодження, у вигляді странгуляційної борозди на шиї трупа з подальшим розвитком стану асфіксії, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, в даному, конкретному випадку, закінчилося настанням смерті для ОСОБА_8 . Тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та саден нижніх кінцівок, щодо живих осіб, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З огляду на трупні явища, встановлені на місці виявлення трупа і часу розтину трупа в морзі, можна вказати про те, що смерть громадянки ОСОБА_8 наступила не більше 24-30 годин до моменту розтину трупа в морзі. З огляду на характер тілесних ушкоджень можна вказати, що всі вони виникли в короткий проміжок часу, послідовно одне за іншим, при чому тілесне ушкодження у вигляді странгуляційної борозни на шиї трупа, яке призвело до смерті потерпілої, могло виникнути останніми. Малоймовірно, що після розвитку стану асфіксії, в результаті здавлення органів шиї петлею, потерпіла могла вчиняти будь-які активні дії. Будь-яких тілесних ушкоджень на верхніх кінцівках трупа ОСОБА_8 не виявлено. Нападник, по відношенні до потерпілої, на період затягування мотузки на шиї потерпілої, міг знаходиться позаду останньої, яка могла перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні. Будь-яких тілесних ушкоджень на ділянці статевих органів і анального отвору трупа ОСОБА_8 не виявлено. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом піхви з трупа ОСОБА_8 виявлені сперматозоїди. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом прямої кишки з трупа ОСОБА_8 виявлені сперматозоїди. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом ротової порожнини з трупа ОСОБА_8 сперматозоїди не виявлені. На момент розтину трупа ОСОБА_8 , вагітності в порожнині тіла матки не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_8 , етиловий спирт виявлений в кількості 0,45%. Дана концентрація етилового алкоголю, щодо живих дорослих осіб, будь-якого значимого впливу не робить. При судово-імунологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_8 встановлена група крові О (перша). Будь-яких органічних захворювань, якими могла хворіти при життя ОСОБА_8 , при дослідженні трупа не виявлено.

Своїми діями, які виразились: у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно, у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом, із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно, у нападі з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з метою приховати інші злочини, ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.187, ч.2 ст.185, п.9 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.187, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному висновку, у скоєному щиро кається, від надання показів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень відмовився.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні присутні не були. До початку слухання справа надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі. Щодо міри покарання покладались на розсуд суду.

За клопотанням прокурора, на підставі частини 2 статті 306 КПК України (1960 року), судом оголошені покази свідків, які надавались останніми під час досудового слідства та під час допиту в суді, оскільки їх явка в судове засідання є неможливою з об`єктивних причин (Т.4 а.с. 36,37, 72-74). Крім того, підсудний та його захисник не заперечували на оголошені показів свідків, забезпечити явку яких в судове засідання не є за можливе.

Потерпілий ОСОБА_11 під час досудового слідства, надавав наступні покази, а саме, зазначав, що 22 червня 2005 року він востаннє бачив дочку ОСОБА_8 приблизно о 7 год. ранку, вона їхала на роботу. Було прохолодно, вона була одягнена тепло. З собою у неї була сумка чорного кольору, парасолька, мобільний телефон "Самсунг Х-100" сріблястого кольору, ювелірні прикраси, золоті сережки, обручка, ланцюжок, на інші речі уваги не звертав. 22 червня 2005 року донька додому не повернулася. 23 червня 2005 року близько 11 години подзвонив до дочки на роботу і дізнався що її не було на роботі, мобільний телефон її не відповідав. Він повідомив в міліцію. Працівники Апостолівського СЕС виявили її в посадці уздовж дороги Апостолове-Зеленодольськ і повідомили йому.( Т.1 а.с. 134-136)

Свідок ОСОБА_12 на досудовому слідстві показала, що ОСОБА_8 її старша сестра, працювала в СЕС Апостолівського району в відділі ГДП. У неї був мобільний телефон "Самсунг Х-100", зазвичай сестра носила сережки у вигляді ромбів, золоту обручку з камінчиками, золотий ланцюжок. ( т. 1 а.с. 137-138)

Свідок ОСОБА_13 під час досудового слідства та під час допиту в суді, надавала наступні покази, а саме, що познайомилася з ОСОБА_6 взимку 2005 року, коли приходила до своєї знайомої на ім`я ОСОБА_14 , прізвища її не знає, яка проживає у АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 22 червня 2005 року біля 9 год. їй подзвонив ОСОБА_6 і попросив з ним зустрітись. Близько з ОСОБА_6 не спілкувалася, тільки при зустрічах. Місцем зустрічі призначив перехрестя, поблизу будівлі міськгазу. Вона погодилася і пішла на зустріч. Зустрілася з ОСОБА_6 приблизно в 09-50час. Він запропонував пройти в руїни будівлі поблизу перехрестя. У приміщенні руїн будівлі, приблизно в 400-500 метрах від перехрестя, ОСОБА_6 дістав з пакета, який у нього був з собою, пляшку горілки, напої та закуску. Разом вживали спиртне, після чого приєдналися ще двоє людей, яких вона не знала. ОСОБА_6 посилав одного з них ще за пляшкою горілки, яку так само майже всю випили. Далі, приблизно в 11-05 год, свідок вирішила піти додому. ОСОБА_6 пішов проводжати. Коли вийшли з будівлі, то ОСОБА_6 почав пропонувати інтимні стосунки. Свідок почала кричати, а він почав бити долонею по обличчю, від чого у неї пішла кров з носа. ОСОБА_6 припинив бити, і вона пішла додому. ОСОБА_6 повернувся в будівлю, і більше в цей день свідок його не бачила. ОСОБА_6 був сильно напідпитку, коли вона йшла. У ОСОБА_15 бачила мобільний телефон "Самсунг Х-100" з панеллю чорного кольору. (Т.1 а.с. 153-154 )

Свідок ОСОБА_16 під час досудового слідства, надав наступні покази, а саме, що у нього є знайомий ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_1 . Він знає його, так як він раніше проживав поруч з АДРЕСА_3 . Періодично з ним спілкувався, але дружніх відносин не підтримував. У ОСОБА_6 приблизно пів року тому побачив мобільний телефон «Самсунг Х-100» з корпусом чорного кольору. Цей телефон йому сподобався і він неодноразово пропонував ОСОБА_6 продати його, але той відмовлявся. 22.06.2005 року, приблизно о 18-00 год, він знаходився у себе вдома, коли йому зателефонував ОСОБА_6 і запропонував придбати у нього мобільний телефон «Самсунг Х-100» за 500 гривень. Він пішов до нього додому на АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 показав мобільний телефон «Самсунг Х-100» з корпусом блакитного кольору і запропонував його придбати. На питання, звідки телефон, ОСОБА_6 пояснив, що його привіз брат його дружини з м. Дніпропетровськ. Так як він давно хотів купити мобільний телефон даної моделі, то погодився на пропозицію ОСОБА_6 і придбав у нього мобільний телефон «Самсунг Х-100» з корпусом блакитного кольору за 500 гривень. 25.06.2005 року, оглядаючи меню мобільного телефону, виявив, що в ньому є записи номерів телефону м Зеленодольськ Апостолівського району. Він відразу ж подзвонив ОСОБА_6 і зажадав пояснень з даного приводу. ОСОБА_6 пояснив, що купив проданий йому мобільний телефон у наркомана з м Зеленодольськ. Він сказав, що йому не потрібен такий телефон, щоб ОСОБА_6 або повернув гроші, або поміняв телефон. В цей же день, 25.06.2005 року, приблизно в 16-00 години, зустрівся з ОСОБА_6 , який йшов з залізничної станції «Апостолове», разом з дружиною. Як пояснив ОСОБА_6 , вони приїхали з м. Нікополь. По дорозі, біля магазину «Горішок», ОСОБА_6 передав йому телефон «Самсунг Х-100» з корпусом чорного кольору, а той, що продав раніше забрав. Крім того, на телефоні з чорним корпусом був подряпаний акумулятор. У зв`язку з цим ОСОБА_6 поміняв акумулятори телефонів, внаслідок чого, у нього знаходився корпус телефону дружини ОСОБА_6 і акумулятор з телефону, який як ОСОБА_6 пояснював, купив у наркомана. Після цього розійшлися і більше не бачилися з ОСОБА_6 ( Т.1 а.с.151-152).

Крім того, під час допиту в приміщенні Апеляційного суду Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_16 зазначав, що 22 червня 2005 року біля 18 год. він перебував у себе вдома, йому подзвонив ОСОБА_15 і сказав, що у нього є телефон мобільний "Самсунг Х-100" і він може продати. Він приїхав до ОСОБА_15 додому і побачив телефон "Самсунг X-100" сріблястого кольору. На питання, звідки телефон, ОСОБА_6 пояснив, що привіз брат його дружини з м. Дніпропетровська, він купив телефон у ОСОБА_15 за 500 грн. 25 червня 2005 року він виявив, що в меню мобільного телефону є номери телефонів м. Зеленодольськ. Коли він запитав у ОСОБА_6 про номера, він сказав, що купив телефон у наркомана з м. Зеленодольська. В цей же день вони з ОСОБА_6 обмінялися мобільними телефонами, він віддав йому телефон дружини "Самсунг Х-100" з чорним корпусом, а акумулятор з телефону який ОСОБА_6 купив, нібито у наркомана.( т.2 а.с. 164-165 )

Свідок ОСОБА_17 під час досудового слідства, надавала наступні покази, а саме, що проживала спільно з ОСОБА_6 з серпня 2003 року. ОСОБА_6 до останнього часу працював у ПП « ОСОБА_18 » в якості експедитора. 22.06.2005 року в середу, ОСОБА_6 приблизно о 06-30 год. пішов на роботу і його весь день не було вдома, він не дзвонив. Приблизно о 17-00 год. ОСОБА_6 прийшов додому. Він прийшов додому напідпитку. Він сказав, що погана новина це те, що його відправили у відпустку на роботі, а друга, то, що він, повертаючись додому по вул. Леніна в м. Апостолове, зустрів чоловіка, який запропонував йому купити мобільний телефон «Самсунг Х-100» за 100 гривень, але так як у нього було всього 50 гривень, то чоловік продав йому телефон за 50 гривень. Потім він показав цей телефон. Мобільний телефон дійсно був моделі «Самсунг Х-100», корпус сріблястого кольору ззаду і з боків, спереду світло-блакитного кольору. На питання про сім-карту, ОСОБА_6 відповів, що чоловік, який продав йому телефон, картку викинув. ОСОБА_6 відкрив телефон, там дійсно була відсутня сім-карта, і вставив свою сім-карту в телефон. Вона дивилася телефон, слухала мелодії на ньому. На екрані була тільки заставка, час, дата. Ніяких інших написів не було. У меню телефонної книги не входила. Щоб ОСОБА_6 приніс ще якісь речі, не бачила, і він нічого не говорив. Далі, приблизно в 17.40 годині, ОСОБА_6 зателефонував знайомому ОСОБА_19 , якому запропонував придбати телефон «Самсунг Х-100», який він купив у чоловіка і домовився з ним про зустріч. Приблизно о 18-00 год. приїхав ОСОБА_20 і ОСОБА_6 продав йому мобільний телефон «Самсунг Х-100», який він купив у чоловіка, за 500 гривень, а так само зарядний пристрій від її мобільного телефону «Самсунг Х-100». Її телефон тієї ж моделі, але передня панель у нього темно-синього кольору. Після цього, ОСОБА_20 поїхав, а вони весь вечір були вдома. ОСОБА_6 нормально поводився, нічого дивного по його поведінці не помічала. У п`ятницю, 24.06.2005 року, ОСОБА_6 сказав, що йому треба з`їздити в м Нікополь до своєї матері. При цьому, було мало грошей - 20 гривень. ОСОБА_6 сказав, що йому хтось винен грошей і він сходить забрати борг. Приблизно о 13-30 год, ОСОБА_6 пішов. Приблизно через дві години він повернувся і сказав, що гроші не віддали. Далі приблизно, через 1,5 години, ОСОБА_6 сказав, що йому замість боргу віддали золоті вироби і показав їх. Золотими виробами були: золоті сережки у вигляді ромбів середніх розмірів, золоте кільце, з візерунком у вигляді двох пелюсток, з`єднаних внизу, білого кольору, в які були вставлені камінчики білого кольору. Він сказав, що здасть ці золоті вироби в ломбард у м. Нікополь. Вони поїхали на електричці у м Нікополь о 18-10 год. В електричці, по дорозі в м. Нікополь вона розмовляла зі своєю знайомою з роботи і вона розповіла, що дівчину з СЕС Апостолівського району, зґвалтували поблизу Херсонського переїзду, позабирали золото, мобільний телефон і повісили. Вона почала здогадуватися, що мобільний телефон і золоті вироби, які приніс ОСОБА_6 , пов`язані з дівчиною з СЕС, і що до цього має відношення ОСОБА_6 , але йому нічого не говорила. Приїхавши в м. Нікополь, розповіла ОСОБА_6 , про те, що дізналася в електричці. Після цього він почав нервувати. У суботу, 25.06.2005 року, приблизно о 08-00 год, ОСОБА_6 віддав їй кільце і разом зі своєю матір`ю пішов. Поки його не було, він надіслав СМС на мобільний телефон і запитав номер ОСОБА_20 , і вона йому послала СМС з номером. Коли вони повернулися, приблизно о 11-30 год, то ОСОБА_6 сказав, що здав сережки в ломбарді в магазині «АТБ» на площі, за яку ціну не уточнював. Крім того, ОСОБА_6 викликав її на подвір`я і сказав, що дзвонив його брат і повідомив, що його шукає ОСОБА_21 . Він телефонував ОСОБА_20 , і той сказав, що телефон, який він купив у ОСОБА_6 , швидше за все належав вбитій дівчині з СЕС , що в телефоні є СМС з привітаннями з днем медика. Так само сказав, що він домовився з ОСОБА_20 зателефонувати і зустрітися. Після цього, ОСОБА_6 почав сильно нервувати, намагався цього не показувати, але по ньому це було видно. Далі, приблизно в 13-15 год., ОСОБА_6 сказав, щоб вона сходила в ломбард і здала кільце. Вона сходила, однак кільце в ломбарді не прийняли. Приблизно в 15-00 год. на електричці поїхали з м. Нікополь в м. Апостолове. По дорозі, ОСОБА_6 віддав 50 гривень, нічого при цьому не пояснивши. Кільце, по дорозі в м Апостолове, за вказівкою ОСОБА_6 , сховала в дитячий м`ячик. По приїзду в м. Апостолове, ОСОБА_6 передзвонив ОСОБА_20 , і вони домовилися про зустріч біля магазину «Горішок» по вул. Б. Хмельницького. Приблизно в 17-00 год., ОСОБА_6 і ОСОБА_20 зустрілися біля магазину «Горішок». Вона пішла в магазин і не чула про що вони говорили. При цьому, віддала свій мобільний телефон «Самсунг Х-100» ОСОБА_6 , за його вказівкою. Коли підійшла до них, то ОСОБА_6 сказав, що віддав ОСОБА_20 її телефон, при цьому вони поміняли на телефонах батареї, а той телефон, що він раніше продав ОСОБА_20 поки побуде у нього. Золоте кільце так і залишалося схованим в дитячому м`ячику. У подальшому вона видала його працівникам міліції. (Т.1 а.с.141-144 )

Крім того, під час допиту в Апеляційному суді Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_17 , зазначала, що 22 червня 2005 року біля 17 год. ОСОБА_15 прийшов додому напідпитку. Далі він сказав, що йому на тиждень дали вихідний, і що він купив мобільний телефон в центрі на вул. Леніна у чоловіка за 50 грн. 24 червня 2005 року ОСОБА_15 їй сказав, що йому знайомий віддав борг золотом, що він продасть і будуть гроші. Телефон ОСОБА_15 продав за 500 грн. ОСОБА_21 . Коли їхали в м. Нікополь в електричці знайома їй розповіла, що згвалтували поблизу Херсонського переїзду і повісили дівчинку, позабирали золото, мобільний телефон. Золоті сережки ОСОБА_15 здав в м. Нікополь в ломбард, обручка залишалося дома. 25 червня 2005 року їй ОСОБА_15 повідомив, що дзвонив його брат і сказав що його шукає ОСОБА_22 . Коли він передзвонив ОСОБА_22 , то той сказав, що телефон, який він купив у ОСОБА_6 скоріше всього належав вбитій дівчині з СЕС, що в телефоні є СМС з привітаннями з днем медика. Після цього ОСОБА_6 почав сильно нервувати. З ОСОБА_23 в м. Апостолове вони поїхали приблизно о 15 год. ОСОБА_15 і ОСОБА_22 зустрілися, і ОСОБА_15 віддав їй телефон ОСОБА_22 , при цьому поміняли на телефонах батареї. А той телефон, що раніше продав ОСОБА_20 , залишив у себе. (Т.2 а.с.169-171)

Свідок ОСОБА_24 під час досудового слідства, надавала наступні покази, а саме, що ОСОБА_6 її син, приїжджав до неї в м. Нікополь наприкінці червня 2005 року зі своєю співмешканкою ОСОБА_25 . Разом з ним, ходила на ринок, в магазин "АТБ". Всього ОСОБА_6 і ОСОБА_26 перебували два дні, на другий же день поїхали назад в м. Апостолове.(Т.1 а.с. 139-140)

Покази вищевказаних свідків є логічними, послідовними та взаємопов`язаними, що узгоджуються між собою.

Окрім визнання вини ОСОБА_6 у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень, його вина підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового слідства, а саме:

- Протоколом огляду місця події та трупа ОСОБА_8 від 23.06.2005 року з доданою фототаблицею, в ході якого встановлено місце розташування трупа, поза і локалізація ушкоджень на трупі, та в ході якого вилучено: пакет чорного кольору, сумка жіноча, ланцюжок жовтого кольору з хрестиком, парасолька, (Т.1 а.с. 9-19);

- Протоколом огляду від 27.06.2005 року мобільного телефону "Самсунг Х-100" кольору металік, з панеллю блакитного кольору і акумулятора до нього, вилучений в ході огляду домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 161);

- Протоколом огляду від 27.06.2005 року мобільного телефону "Самсунг Х-100" з панеллю чорного кольору і акумулятора до нього, виданого свідком ОСОБА_16 (Т.1 а.с. 162);

- Протоколом огляду від 28.07.2005 року документів до мобільного телефону "Самсунг Х-100" з панеллю блакитного кольору, який належав потерпілій ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 167-169);

- Протоколом огляду від 28.06.2005 року обручки з жовтого металу, надане добровільно ОСОБА_6 для огляду, яке належало ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 164-166 );

- Заявою ОСОБА_6 від 28.06.2005 року, в якому він вказує, що добровільно надає до огляду обручку, яку він взяв 22.06.2005 року у ОСОБА_8 в лісопосадці і яку зберігав у себе вдома (Т.1 а.с. 163);

- Протоколом пред`явлення для впізнання предмета від 21.09.2005 року, а саме обручки жовтого металу, згідно якого ОСОБА_10 впізнала серед обручок з жовтого металу обручку, яка належала її доньці ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 156-158);

- Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 05.07.2005 року, проведений в присутності захисника ОСОБА_27 , відповідно до якого ОСОБА_6 показав, що він 22 червня 2005 року приблизно о 16 год. знаходився на автобусній зупинці, поблизу повороту на м. Зеленодольськ з автотраси Кіровоград-Запоріжжя, чекаючи маршрутне таксі з метою поїздки в м. Зеленодольськ. В цей час на зупинку приїхала раніше незнайома йому ОСОБА_8 і стала так само на зупинці. Далі він, переконавшись, що поблизу немає людей, вирішив вступити з ОСОБА_8 в статевий зв`язок. З цією метою він підійшов до неї ззаду, схопив рукою за талію, підняв над землею і швидко переніс за автобусну зупинку, пригнічуючи її опір у вигляді спроб звільнитися від його захоплення. Там він запропонував ОСОБА_8 вступити в статевий зв`язок з ним, але, отримавши відмову, пригрозив, що вона не поїде, поки не вступить з ним в статевий зв`язок. ОСОБА_8 більш опору не висловлювала, і він, вказуючи шлях, повів її на територію лісопосадки, приблизно в 150 метрах від повороту з автотраси Кіровоград-Запоріжжя. Прийшовши на вказане ним місце, він дав вказівку ОСОБА_8 роздягнутися і стати на коліна після чого підійшов до неї ззаду і вступив з нею в статевий зв`язок природним способом. Завершивши статевий акт, він і ОСОБА_28 одяглися. У цей момент ОСОБА_28 зняла з себе і простягнула йому пару сережок і обручку, з метою, щоб він забрав їх собі і відпустив її додому. Він погодився і взяв сережки і обручку. Далі ОСОБА_28 повернулася до нього спиною і висловила намір подати на нього заяву в міліцію за згвалтування. Тоді він, з метою уникнути відповідальності і покарання за вчинені ним дії, вирішив скоїти вбивство ОСОБА_8 . З цією метою, він підійшов до неї ззаду і правою рукою обхопив останню за шию і здавив, в результаті чого остання втратила свідомість, і впала на землі. Під час падіння у ОСОБА_28 випав мобільний телефон "Самсунг Х-100", який він забрав собі. Далі, з метою вбивства ОСОБА_8 , він відірвав один кінець шнура від парасольки ОСОБА_8 , обв`язав його у вигляді петлі навколо шиї потерпілої, зав`язав вузел ззаду, підняв останню на шнурі і підтянув до найближчого дерева, де підвісив її на шнурі від парасольки, закріпивши парасольку на розгалуженні гілки дерева. Після скоєння вбивства він зник з місця пригоди. Пізніше він продав мобільний телефон "Самсунг Х-100" і пару сережок, що належала ОСОБА_8 ( Т.1 а.с.85-101) ;

- Висновком судово-медичної експертизи №105 від 23.06.2005 року, трупа ОСОБА_8 , згідно з якою у потерпілої ОСОБА_8 виявлено: прижиттєва, замкнута, странгуляційна борозда на ділянці шиї, яка має кососхідний характер спереду назад, від низу до верху, з наявністю крововиливів на ділянках м`язів в м`які тканини шиї з внутрішнього боку, по ходу странгуляційної борозни; дрібнокрапкових кровиливів (плями Тардье) в склеру очей, під плевру легких, під епікардом серця; темна рідка кров у порожнинах серця і великих судин; набряк і гостра емфізема легенів; набряк головного мозку; венозне повнокров`я внутрішніх органів; периваскулярні мікрогеморагіі в речовині мозку і міокарді; ділянки «шокової» печінки; садно обличчя і садна нижніх кінцівок. Смерть ОСОБА_8 настала від здавлення органів шиї петлею при повішення, що підтверджується наявністю странгуляційної борозди на шиї трупа і загальноасфіктічними явищами, виявленими при дослідженні трупа. Тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_8 , у вигляді странгуляційної борозни на шиї трупа носять прижиттєвий характер, що підтверджується: характером самої борозди, крововиливами під ділянці м`язів в м`які тканини шиї по ходу странгуляційної борозни, а так само явищами асфіксії, які виникли після здавлення органів шиї, у вигляді дрібнокрапкових крововиливів в склеру очей, під епікардом серця, під плеврою легких; гострої емфіземою легенів, з наявністю крововиливів в легеневу тканину; периваскулярних дрібнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку заподіяне дією м`якого тупого предмета, яким може бути здавлення органів шиї мотузкою при повішенні. Тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та саден нижніх кінцівок - прижиттєві, заподіяні дією тупих твердих предметів або при ударі об такі. Тілесні ушкодження, у вигляді странгуляційної борозди на шиї трупа з подальшим розвитком стану асфіксії, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, в даному, конкретному випадку, закінчилося настанням смерті для ОСОБА_8 . Тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та саден нижніх кінцівок, щодо живих осіб, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З огляду на трупні явища, встановлені на місці виявлення трупа і часу розтину трупа в морзі, можна вказати про те, що смерть громадянки ОСОБА_8 наступила не більше 24-30 годин до моменту розтину трупа в морзі. З огляду на характер тілесних ушкоджень можна вказати, що всі вони виникли в короткий проміжок часу, послідовно одне за іншим, при чому тілесне ушкодження у вигляді странгуляційної борозни на шиї трупа, яке призвело до смерті потерпілої, могло виникнути останніми. Малоймовірно, що після розвитку стану асфіксії, в результаті здавлення органів шиї петлею, потерпіла могла вчиняти будь-які активні дії. Будь-яких тілесних ушкоджень на верхніх кінцівках трупа ОСОБА_8 не виявлено. Нападник, по відношенні до потерпілої, на період затягування мотузки на шиї потерпілої, міг знаходиться позаду останньої, яка могла перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні. Будь-яких тілесних ушкоджень на ділянці статевих органів і анального отвору трупа ОСОБА_8 не виявлено. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом піхви з трупа ОСОБА_8 виявлені сперматозоїди. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом прямої кишки з трупа ОСОБА_8 виявлені сперматозоїди. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом ротової порожнини з трупа ОСОБА_8 сперматозоїди не виявлені. На момент розтину трупа ОСОБА_8 , вагітності в порожнині тіла матки не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_8 , етиловий спирт виявлений в кількості 0,45%. Дана концентрація етилового алкоголю, щодо живих дорослих осіб, будь-якого значимого впливу не робить. При судово-імунологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_8 встановлена група крові О (перша). Будь-яких органічних захворювань, якими могла хворіти при життя ОСОБА_8 , при дослідженні трупа не виявлено (Т.1 а.с. 203-206 );

- Висновком додаткової судово-медичної експертизи №105 від 19 вересня 2005 року, згідно з якою, відповідно до огляду на характер і місце виявлення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа ОСОБА_29 вони можуть збігатися з показаннями, зазначеними ОСОБА_6 при відтворенні обстановки та обставин подій, які були проведені за участю судово-медичного експерта (Т. 1 а.с. 215-216 );

- Висновком судово-імунологічної експертизи №466 від 23 серпня 2005 року, згідно з якою кров потерпілої ОСОБА_8 відноситься до групи О, з ізогамаглютінінамі анти-А і анти-В. Кров громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогамаглютініном анти-В. Він є виокремлювачем своєї груповий особливості А, що встановлено дослідженням його слини. В мазках і на тампонах з вмістом піхви і прямої кишки потерпілої ОСОБА_8 виявлені сперматозоїди. При серологічному дослідження вмісту піхви і прямої кишки виявлені антигени А і Н. З огляду на те, що крові і виділенням потерпілої ОСОБА_8 властивий лише антиген-Н, можна зробити висновок, що антиген-А має походження за рахунок сперми чоловіка, виділенням і крові якого він характерний, тобто, не виключається можливість походження сперми від громадянина ОСОБА_6 (т.1 а.с. 231-238).

Дослідженням вказаних висновків вищевказаних експертиз встановлено, що вони належним чином аргументовані та вмотивовані.

Крім цього, колегія суддів бере уваги те, що Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - Суд), у справі «Чопенко проти України» від 15 січня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 15 квітня 2015 року, констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод (далі - Конвенції) у поєднанні з підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з відсутністю доступу до захисника на початку розслідування та можливості брати участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Відповідно до мотивувальної частині вказаного рішення Суду встановлено:

50. Що перший офіційний допит заявника як підозрюваного у вчиненні умисного ОСОБА_30 відбувся 28 червня 2005 року у присутності захисника, М. Проте із тверджень заявника випливає - і це не було спростовано Урядом, - що за день до допиту заявника вже було поміщено під варту без складання відповідного протоколу і допитано щодо його причетності до відповідного вбивства. Як випливає з матеріалів справи, 27 червня 2005 року заявник написав у відділі міліції явку з повинною, засвідчивши свою причетність до вчинення злочину щодо ОСОБА_31 . Крім того, 28 червня 2005 року заявника у прокуратурі допитав слідчий, який зафіксував його детальні визнавальні покази як «пояснення». Час проведення цих допитів не встановлено. Проте за відсутності жодних пояснень від Уряду Суд погоджується з версією заявника, згідно з якою допити проводилися ще до його офіційного затримання того дня.

51. Із цього випливає, що на підставі вищезазначених принципів, закріплених практикою Суду, заявник мав право на доступ до адвоката під час допитів 27 та 28 червня 2005 року. Проте у ці дати заявника було допитано за відсутності захисника, а будь-якого офіційного документа, який би підтверджував, що перед допитом заявника було повідомлено про його право на юридичну допомогу, немає. Ґрунтуючись на фактах цієї справи, Суд не вбачає жодних вагомих причин, що виправдовують таке обмеження права заявника на доступ до захисника. Із цього випливає, що впродовж відповідного періоду цього права дотримано не було.

52. Стосовно тверджень заявника про те, що його визнавальні покази слід було вилучити з доказової бази, Суд зазначає, що заявник неодноразово надавав визнавальні покази у присутності двох захисників і не відмовлявся від них, доки до провадження не було допущено третього захисника. Також немає доказів, що початкові визнавальні покази, надані заявником за відсутності захисника, було отримано внаслідок жорсткого поводження або під загрозою його застосування. З іншого боку, Суд зазначає, що тоді, коли заявник добровільно надав початкові визнавальні покази, він міг не повністю усвідомлювати їхню значущість, оскільки пред`явлені йому спершу обвинувачення стосувалися лише умисного вбивства без обтяжуючих обставин. Коли їх змінили на обвинувачення у вчиненні умисного вбивства за обтяжуючих обставин, зґвалтування та розбою, заявник вирішив - можливо, за порадою свого захисника - не давати свідчень і згодом відмовився від своїх визнавальних показів. Ще більш важливим є те, що початкові визнавальні покази, які, як зазначалося вище, було отримано у порушення права заявника на правову допомогу, становили частину матеріалів справи. Отже, ці покази вплинули на хід слідства та встановили рамки, у яких мав будуватися захист заявника. Із цього випливає, що, незважаючи на те, чи вирішив заявник відмовитися від визнавальних показів, чи дотримуватися їх, початкове порушення його права на захист не могло бути виправлено самим лише подальшим наданням йому правової допомоги. Для виправлення зазначеного порушення потрібні були додаткові заходи відповідних органів влади.

53. Проте національні суди посилалися на визнавальні покази заявника як на основну підставу для визнання його винним і не вжили заходів за його скаргами на порушення права на захист. Дійсно, визнавальні покази не були єдиною підставою для визнання заявника винним. Проте за відсутності будь-якого судового рішення щодо ролі початкових свідчень, отриманих від заявника у порушення його права на правовий захист та включених до матеріалів справи, це порушення не було виправлено у рамках судового провадження.

54. Вищенаведених міркувань достатньо для того, щоб Суд дійшов висновку про порушення пункту 1 та підпункту «с» пункту 3статті 6 Конвенції у зв`язку з обмеженням права заявника на доступ до захисника під час його початкового допиту та використанням його визнавальних показів як підстави для визнання його винним.

Враховуючи вищевикладене, при вирішенні питання про винуватість підсудного в інкримінованих йому злочинах, судова колегія, не бере до уваги докази, що маються в матеріалах кримінальної справи, які, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, здобуті з порушенням права підсудного на захист.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.323 КПК України (1960 року), оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, судова колегія, приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Колегія суддів, погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ст.115 ч.2 п.9 КК України, які виразилися в умисному вбивстві ОСОБА_8 скоєному з метою приховати інші злочини, за ст.152 ч.2 КК України, зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням погрози застосування фізичного насильства, вчинене повторно, за ст.153 ч.2 КК України, як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням погрози застосування фізичного насильства, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України, за ст.187 ч.1 КК України, розбій, тобто, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за ст.185 ч.2 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу підсудного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи №364 від 08 вересня 2005 року ОСОБА_32 будь-яким хронічним психіатричним захворюванням не страждав і не страждає, виявляє психопатію збуджену, що позбавляла його можливості в період від часу, що відноситься до інкримінованого йому діянню та не позбавляє в даний час віддавати собі звіт у своїх діях / бездіяльності / і керувати ними. У застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, в разі засудження може відбувати покарання в місцях позбавлення волі (Т. 1 а.с. 245-249).

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання підсудному ОСОБА_6 , судова колегія визнає його щире каяття під час судового слідства.

Відповідно до ст.67 КК України, обставини які обтяжують покарання підсудному ОСОБА_6 , судова колегія, визнає, обставину, що останній скоїв злочини в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів відповідно до ч.4 ст.67 КК України не визнає обставинами, обтяжуючими покарання ОСОБА_6 рецидив злочинів, оскільки вказана обставина передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 в період часу з моменту затримання 28.06.2005 року по дату прибуття до ВК №89 01.11.2007 року із врахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), йому слід зарахувати строк з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 4 роки 8 місяців 6 днів.

В період часу з 01.11.2007 року по 06.07.2015 року відбував покарання у ВК №89 за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.12.2005 року, що становить 7 років 8 місяців 5 днів.

Крім того, 06.07.2015 року ухвалою Верховного суду України від 06 липня 2015 року вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.12.2005 року скасовано.

20.06.2017 року набрав чинності Закон України №2046- VIII від 18.05.2017 року, згідно якого внесені зміни до ст.72 КК України, а саме частини 5 вказаної статті, щодо скасування такої норми, як зарахування попереднього строку ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_6 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 06.07.2015 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який становить 3 роки 10 місяців 22 дні.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження до 20.06.2017 року включно, тобто до набрання чинності Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по 11.06.2018 року попереднє ув`язнення зараховувати у строк покарання відповідно до розрахунку день за день, що становить 11 місяців 20 днів.

Враховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що станом на 11.06.2018 року загальний строк перебування ОСОБА_6 під вартою становить 17 років 2 місяці 23 дні.

Відповідно до ст.64 КК України, довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Оцінюючи ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_6 злочинів, колегія суддів відзначає, що ступінь їх тяжкості та ступінь небезпеки особи ОСОБА_6 для суспільства є дуже високою, проте не настільки виключно високою, щоб виправдати призначення у даному випадку такої виключної міри покарання, як довічне позбавлення волі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за можливе та достатнє для виправлення засудженого не призначати йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , колегія суддів, керуючись положенням ст. 63, 64, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: ОСОБА_6 раніше судимий за особливо тяжкий злочин проти статевої свободи відносно малолітньої потерпілої (Т.2 а.с.2-3), маючи не зняту та не погашену судимість у встановлений законом порядку, висновків для себе не зробив, вчинив особливо тяжкий злочин проти життя людини, внаслідок якого спричинив смерть ОСОБА_8 , з метою приховати інші тяжкі злочини, яким зазіхнув на статеву недоторканість потерпілої, поєднаний з нападом та викраденням чужого майна, враховуючи посередню характеристику за місцем проживання, негативну характеристику за місцем роботи (Т.2 а.с. 25, 28), колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції останнього від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі за ч. 2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.152, ч.2 ст. 153 КК України в межах санкцій, передбачених КК України, та враховуючи, що ОСОБА_6 на момент скоєння злочину представляв значну небезпеку для суспільства, оскільки відбувши покарання за злочини проти статевої свободи, на шлях виправлення не став, скоїв умисне вбивство з метою приховання зґвалтування, розбою та крадіжки, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі за ст.115 КК України.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги характер вчинення злочину, передбаченого ст.115 КК України, особистість винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає за можливе застосувати ОСОБА_6 позбавлення волі на певний строк в межах максимального строку покарання, передбаченого ч.2 ст.115 КК України.

Остаточне покарання за таких обставин визначити з урахуванням ч.1 та ч.2 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до вимог ч.2 ст.63 КК України, максимальний строк покарання у вигляді позбавлення волі встановлюється на строк до 15 років, а підсудний фактично знаходиться під вартою 17 років 2 місяці і 23 дні, колегія суддів доходить до висновку про те, що ОСОБА_6 на даний момент фактично відбув максимально можливий строк покарання у вигляді позбавлення волі.

У зв`язку з викладеним колегія суддів доходить до висновку, що ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Відповідно до ст.343 КПК України (1960 року), постановляючи вирок, за яким до підсудного застосовується та чи інша міра покарання, суд повинен обміркувати питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили і має право обрати запобіжний захід або ж скасувати, змінити чи підтвердити раніш обраний.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти, проте на даний час вирок суду не набрав законної сили, у зв`язку з чим можлива подача апеляцій на вирок суду, для забезпечення явки засудженого до суду апеляційної інстанції у випадку подачі апеляції, запобігання спробам зникнення від суду, колегія суддів вважає за необхідне обрати у відношенні засудженого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Цивільні позови по справі потерпілими не заявлені, але за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зберігається право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.81 КПК України, речові докази що знаходяться в справі необхідно зберігати при матеріалах справи, непридатні необхідно знищити, що належали потерпілій необхідно повернути потерпілій ОСОБА_10 за належністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України (1960 року), п. 11 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України (2012 року), колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_6 , визнати винним в скоєнні злочинів передбачених п.9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.187, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ст.152 ч.2 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі,

за ст.153 ч.2 КК України 7 (сім) років позбавлення волі,

за ст.187 ч.1 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі,

за ст.185 ч.2 КК України 3 роки позбавлення волі,

за ст.115 ч.2 п.9 КК України 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 , строк попереднього ув`язнення. При цьому, період з 28.06.2005 року по 01.11.2007 року, з 06.07.2015 року по 20.06.2017 року, зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначити з 28 червня 2005 року.

Звільнити ОСОБА_6 негайно з під-варти із зали суду, у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання за цим вироком.

Запобіжний захід, обраний у даній кримінальній справі ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, змінити на підписку про невиїзд, до моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази парасолька, шнур с петлею та фрагментами волосся, ковпачок,-знищити; пакет документів мобільного телефону "Самсунг Х-100" блакитного кольору, мобільний телефон "Самсунг Х-100", кільце жовтого металу з п`ятьма камінчиками - повернути потерпілій ОСОБА_10 , мобільний телефон "Самсунг Х-100" чорного кольору - повернути ОСОБА_16 , відеокасету залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 15 діб з дня його оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3