Справа № 754/6255/18
У Х В А Л А
Іменем України

18 червня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі: заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління національної поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 08 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:
17.05.2018 р. в провадження слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову Деснянського управління поліції Головного управління національної поліції про закриття кримінального провадження №0000635 від 20.01.2018 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, винесену слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 08 лютого 2018 року.
Заявник ОСОБА_3 вимоги скарги мотивувала наступним.
20.01.2018 р. вона подала заяву про злочин до Деснянського управління поліції ГУНП у місті Києві щодо нанесення їй (заявнику0 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Дана заява була внесена до ЄРДР за № 0000635.
08.02.2018 р. слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, яку заявник зазначила, що отримала 05.05.2018 р., що підтверджується відміткою про отримання,а відтак строк на подачу зазначає нею (заявником) не порушений. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, та такою, що суперечить нормам КПК України.
З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим не було здійснено всіх належних (розшукових) дій, а саме: не було допитано жодного свідка; не було відібрано пояснень ані з потерпілої сторони, ані зі сторони, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення; не проведено жодного одночасного допиту між потерпілою стороною та стороною, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та свідками.
Вважає, що така бездіяльність працівників Деснянського районного управління ГУНП у м. Києві є порушення вимог кримінально-процесуального законодавства та процесуальних прав заявника.
На підставі викладеного, заявник ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 17.05.2018 р. відкрито провадження та призначення скаргу до розгляду.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно, що у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом тим, згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Тобто це випадки, коли встановлено, що діяння, з приводу якого може здійснюватися кримінальне провадження, дійсно вчинено, однак не вказаною особою, або іншою особою або ж воно непередбачене чи не розцінюється кримінальним законом як злочин.
Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 08.02.2018 р., кримінальне провадження, відомості про яке 20.01.2018 р. внесено до ЄРДР за № 0000635 за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, однак у мотивувальній частині постанови слідчий зазначає про те, що в ході досудового розслідування встановлено, що прямих свідків подій, під час яких ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження не було, покази потерпілої ОСОБА_3 про умисний характер заподіяних їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 заперечуються, при цьому остання показала, що її дії являються самозахистом від протиправних дій ОСОБА_3 та заподіяння останній тілесних ушкоджень носить необережний характер. Всі наведені вище обставини виключають суб`єктивну сторону як ознаку складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України
В судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 суду повідомила, що слідчим не було її допитано в якості потерпілої, зворотного слідчим спростовано не було. Матеріалів кримінального провадження №0000635 від 20.01.2018 р., які були витребуванні, слідчим надано не було.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні потерпілим може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.283 КПК однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК може мати місце у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Разом з тим, висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, наданні їм належної правової оцінки.
Даний обов`язок покладений на слідчого, як на особу, якою здійснюється досудове розслідування.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 84 КПК про те, що процесуальними джерелами доказів можуть бути лише показання, речові докази, документи та висновки експертів, усі процесуальні рішення, у тому числі про закриття кримінального провадження, повинні ґрунтуватися виключно на оцінці саме таких доказів, а не будь-яких інших даних.
Слідчий суддя також приймає до уваги, що у силу ст.110 КПК постанова слідчого має містити відомості про зміст обставин, які є підставою для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування. Таким чином, законним процесуальне рішення у кримінальному провадженні може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним положенням.
Слідчий чи прокурор, при проведені досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.
Слідчим суддею встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчий не послався на жодну обставину, встановлену під час досудового слідства та на будь-які слідчі процесуальні дії, які ним були вчинені для встановлення обставин, зокрема, слідчим не опитано, як самого заявника, так і проведення одночасного допиту двох чи більше осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях, відповідно до ст. 224 КПК України.
Як вбачається з матеріалів скарги, постанова слідчого від 08.02.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0000635 від 20.01.2018 р. прийнята всупереч наведеним вимогам. Слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст.125 КК України на підставі неповно досліджених обставин.
З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що під час проведення досудового розслідування слідчим не вжито необхідних слідчих та процесуальних дій.
Отже, досудове слідство у справі не проводилося в повному обсязі, рішення про закриття кримінального провадження не ґрунтується на фактах. Крім того, оскаржувана постанова є лише припущеннями слідчого щодо наявності певних обставин, які б у майбутньому могли би бути підставою для закриття провадження.
Таким чином, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження № 0000635 від 20.01.2018 р. слідчий допустив неповноту досудового розслідування, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та належним чином не мотивував прийняте рішення про закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.
Оцінюючи у сукупності наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування не вчинено всіх дій, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, при яких можливе закриття кримінального провадження, внаслідок чого слідчий прийшов до передчасного висновку про закриття кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню, як обґрунтована, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0000635 від 20.01.2018 р. за ч. 1 ст. 125 КК України - скасуванню.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 303-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
У ХВАЛИВ :
Скаргу задовольнити.
Постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 08.02.2018 р. про закриття кримінального провадження №0000635 від 20.01.2018 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: