Справа № 625/181/17
Провадження № 1-кп/615/22/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000025 за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Ізюмського району Харківської області, громадянина України, який має повну середню освіту, що не одружений, не працює, раніше засуджений вироком апеляційного суду Харківської області від 21.05.2010 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 152, п.2 ч. 2 ст. 115, п. 9, ч. 2 ст. 115, п.12, ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на 11 років, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:

Державним обвинуваченням ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він, 22 березня 2017 року, близько о 16:00 годині, перебуваючи біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, здійснив крадіжку майна ОСОБА_11 , а саме: двох труб із чорного металу, вартістю 869 грн. 00 коп. Після вчинення злочину ОСОБА_9 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_9 , згідно обвинувального акту, кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення укладена між потерпілим та обвинуваченим.

В судовому засіданні на стадії розгляду угоди ОСОБА_9 винуватість в скоєнні інкримінованих йому дій визнав в повному обсязі.

Згідно даної угоди, сторони прийшли до згоди про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України, тобто звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання строком на 1 рік.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди та винесенні обвинувального вироку.

Ухвалою суду від 20 липня 2017 року в затвердженні угоди відмовлено з підстав невідповідності її умов інтересам суспільства.

Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі судове провадження продовжується у загальному порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, окрім іншого, прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Прокурор не заявив клопотання про необхідність проведення досудового розслідування, а тому судом прийняте рішення про розгляд кримінального провадження по суті в загальному порядку.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті ОСОБА_9 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що звільнившись з місць позбавлення волі зустрів жінку створивши з нею сім`ю, але не мав засобів для існування та житла. В мережі інтернет знайшов оголошення «Віддам сільський будинок в добрі руки», зустрівся в м. Харків з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 , який віддав йому ключі від будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Цей чоловік дозволив йому мешкати в цьому будинку за умови наведення у ньому ладу та підтримання в житловому стані. Прибувши з дружиною в смт. Коломак, як пояснив ОСОБА_9 , він виявив, що будинок був в занедбаному стані, не доглянутий, без енергопостачання, двір був у заростях. Власник будинку доручивши ОСОБА_9 навести лад, дав йому посуд, постільну білизну та дозволив усе не придатне для використання викинути на смітник або здати на металобрухт.

Так він і зробив, здавши на металобрухт іржавий умивальник та деякі труби, що зберігались в середині будинку. Вирубуючи хащі поруч із будинком, як пояснив ОСОБА_9 , він виявив два металевих стовпа, які напевно раніше, слугували частиною паркану. Не маючи засобів для існування, ОСОБА_9 викопав ці дві труби і також здав на металобрухт, бо вважав, що має на це дозвіл власника будинку.

Не визнаючи себе винуватим, ОСОБА_9 пояснив, що не знав, що ці стовпи належать до сусіднього домоволодіння, яке також є покинутим, адже ці труби знаходились ближче до будинку, в якому він мешкав.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до висновку про недоведеність наявності складу кримінального правопорушення

На підтримку обвинувачення прокурор посилався на такі докази, як допити потерпілого, свідків, огляд місця події, протоколи огляду та впізнання речей та висновок судово-товарознавчої експертизи.

Так, згідно пояснень потерпілого ОСОБА_11 в 1983 році, коли він працював в колгоспі, його сім`ї був виділений будинок АДРЕСА_3 , в якому він прожив більше 20 років. З ліквідацією колгоспу, цей будинок ОСОБА_11 намагався приватизувати, але через відсутність правовстановлюючих документів, так і не зробив цього. Згодом він став мешкати в місті Харків та мешкає там на протязі останніх 10 - 11 років, покинувши будинок. Як пояснив потерпілий, його донька мешкає в смт. Коломак, але за іншою адресою, а тому будинок залишається пустим. З донькою він домовлявся, що вона буде періодично доглядати за будинком, щоб його остаточно не розікрали. Для житла він не дуже придатний, оскільки в ньому обвалилась стеля. ОСОБА_11 пояснив, що викрадені ОСОБА_13 труби слугували стовпами для дерев`яного паркану з фасадної сторони будинку та існували в такому виді вже на момент вселення його сім`ї.

Згодом, під час додаткового допиту за клопотанням прокурора, потерпілий змінив свої покази та став стверджувати, що ці труби були придбані та вкопані ним особисто під час проживання в будинку. Після крадіжки, як пояснив ОСОБА_11 , він так і не приїхав і усі обставини злочину знає лише зі слів своєї доньки.
Свідок ОСОБА_14 , що є донькою потерпілого, в судовому засіданні пояснила, що мешкає в смт. Коломак Харківської області. В її батька мається дачне домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . В цьому будинку вона провела усе своє дитинство та бачила, що батько встановлював, багато років тому, паркан з металевими стовпами. В минулому році, вона разом з чоловіком проходила повз дане домоволодіння та побачила, що з території зникли дві металеві труби, які батько ставив в якості паркану, після чого, вона звернулась до поліції. Як зауважила свідок, вона попереджала мешканця сусіднього будинку ОСОБА_9 , щоб він не чіпав ці стовпи, але він не дослухався та здав їх на металобрухт.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 23.03.2017 року, який проводився на підставі письмового дозволу ОСОБА_11 , місцем огляду є територія дачного домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Територія дачного домоволодіння огороджена дерев`яним забором з дерев`яною хвірткою та дерев`яними воротами. На момент огляду хвіртка та ворота зачинені. Дане домоволодіння одноповерхове, покрите шиферним покриттям. З пристройкою з дерева, з відсутніми вікнами у дерев`яній пристройці. Подальшим огляду являється периметр забору, котрим огороджене дане домоволодіння, розташоване за вказаною адресою. Мається пошкодження забору та отвір в землі, в якому зі слів власника даного домоволодіння ОСОБА_14 , відсутні залізні труби, котрі тримали паркан зі слів власника. Труби були вагою, приблизно по 50 кг. кожна. На момент проведення огляду труби відсутні. При подальшому огляді, біля даного домоволодіння, при вході зі слів власника домоволодіння лежав металевий лист, розміри останній не пам`ятає.

Зі змісту протоколу огляду від 18.05.2017 року витікає, що слідчим оглянуто дві труби із чорного металу, які 18.05.2017 року були вилучені у ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_5 . Вказані труби мають наконечники із чорного металу, на обох трубах маються пластини із чорного металу 10х5 см., на кожній трубі по дві пластини. Розмір труби №1: довжина - 2,20 м., діаметр 7 см, товщина стінки 1 см., вага 42 кг. Розмір труби №2: довжина 2,08 м., діаметр 7 см, товщина стінки 1 см., вага 37 кг.

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 22.05.2017 року, потерпілий ОСОБА_11 за зовнішніми ознаками впізнав дві труби, які зникли в період часу з 16.03.2017 року по 23.03.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до судово-товарознавчої експертизи №8427 від 29.05.2017 року, загальна ринкова вартість наданих на дослідження двох металевих труб, з урахуванням зниження якості від зносу, на березень 2017 року склала 869 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 пояснив, що він мешкає разом із донькою потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_14 в смт. Коломак. Раніше його дружина жила за адресою: АДРЕСА_3 . Цей будинок вже давно покинутий і в ньому ніхто не мешкає. Поруч з будинком жив разом з вагітною жінкою ОСОБА_9 . Останнього попереджали про те, що труби від паркану відносяться до будинку АДРЕСА_3 , щоб він їх не брав.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_17 пояснила, що вона мешкає поряд з будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а саме через три будинки. Багато років тому вона бачила, як ОСОБА_11 ставив паркан, в тому числі металеві труби. В якому саме місці були встановлені стовпи ОСОБА_17 не уточнила через те, що минуло багато років.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він мешкає в смт. Коломак Харківської області. Місцевий мешканець ОСОБА_9 запропонував йому придбати дві металеві труби. Оскільки дані речі йому потрібні були для паркану, він погодився та придбав їх за 300 грн.

При прийнятті рішення по суті справи, суд виходить з наступного.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України настає в разі таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Склад зазначеного кримінального правопорушення передбачає наявність прямого умислу, як його суб`єктивної сторони.

Наявність такого умислу державне обвинувачення вбачає лише на підставі показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

Заперечуючи наявність умислу на викрадення чужого майна, ОСОБА_9 посилався на дозвіл власника будинку в якому він проживав, розпоряджатись усіляким непотребом. На власний розсуд до переліку металобрухту він зарахував і дві труби, які раніше використовувались як стовпи паркану.

Такі пояснення ОСОБА_9 цілком логічні і могли бути спростовані самим власником будинку АДРЕСА_4 , проте, органом досудового розслідування, власник встановлений не був.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_14 та її чоловіка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_9 був попереджений ними про те, що труби належать до домоволодіння ОСОБА_11 , суд вважає їх не об`єктивними, оскільки останні є родичами потерпілого, до того ж, ОСОБА_9 стверджував, що подружжя ОСОБА_19 негативно до нього ставляться, через побутовий конфлікт, що мав місце напередодні описаних в обвинуваченні подій.
Оскільки протокол огляду місця події не містить таких даних про конкретне місце розташування труб відносно двох будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , суд виходить з пояснень наданих потерпілим та обвинуваченим про те, що привласнені ОСОБА_9 стовпи були ближче розташованими до будинку, де він мешкав.

Отже, не спростованою залишається та обставина, що ОСОБА_9 мав підстави вважати, що цими трубами можна розпорядитись, як і іншими речами власника будинку АДРЕСА_4 , що не придатні для прямого використання.

Решта досліджених судом доказів дають підґрунтя для сумнівів щодо належності потерпілому майна, викрадення якого інкримінується обвинуваченому.

Наявність права власності у особи на домоволодіння та розташованих на його території будівель та споруд повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами, якими можуть бути записи з реєстру прав на нерухоме майно, інші правовстановлюючі документи, а також технічний паспорт складений бюро технічної інвентаризації із зазначенням власника та характеристики об`єкту нерухомого майна.

Сторонами кримінального провадження не наданий жодний з перелічених документів, сам потерпілий пояснював, що право власності на будинок АДРЕСА_3 за ним не зареєстроване. Він, із родиною мешкав в будинку з 80-х років минулого століття з дозволу його роботодавця, а на протязі останніх десяти - одинядцяти років, взагалі не користвувався, покинувши його.

Крім того, за наявності двох протилежних, за своєю суттю, показань потерпілого, суд довіряє тим поясненням, де ОСОБА_11 стверджував, що паркан із металевими трубами вже існував коли він, декілька десятиліть назад, заселився в будинок.

При цьому, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_17 , яка стверджувала, що особисто бачила, як ОСОБА_11 багато років тому будував паркан, адже через багато років ОСОБА_17 не може достеменно стверджувати, що ОСОБА_11 придбав та встановлював, як паркан, саме ті дві труби, якими розпорядився ОСОБА_9 .

Отже, ОСОБА_11 безперечно був користувачем домоволодіння АДРЕСА_3 , але будь-які дані про те, що домоволодіння з його спорудами належить ОСОБА_11 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви, щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (рішення від 11 квітня 2000 року у справі «Sevtap Veznedaroglu v. Turkey»).

Суд вважає, що стороною обвинувачення, за результатами дослідження наданих доказів, не доведена наявність прямого умислу на таємне заволодіння обвинуваченим чужим майном, як невід`ємної частини складу кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 підлягає виправданню з вищезазначених підстав.

Міра запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 не обрана.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
Згідно реєстру до обвинувального акту, речовими доказами є дві труби з чорного металу. Обвинувачений та потерпілий погодились, що вони зберігаються в останнього. Отже, вказані речові докази необхідно залишити у потерпілого.

Витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №8427 від 29.05.2017 року, вартістю 594 грн. 00 коп. необхідно віднести за рахунок Державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 100, 370, п. 3 ч. 1 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати невинуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та виправдати за недоведеністю складу кримінального правопорушення.

Речові докази, а саме: дві труби із чорного металу залишити у потерпілого ОСОБА_11 .

Витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №8427 від 29.05.2017 року, вартістю 594 грн. 00 коп. віднести за рахунок Державного бюджету.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1