Справа № 214/5417/15-к
1-кп/214/43/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000288 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.02.2015 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт;

-08.07.2015 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.389, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 2 місяців 10 днів арешту;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

за участю:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , у період часу з 23.00 години 30.05.2015 до 01.30 години 31.05.2015, вживав спиртні напої разом зі своїми знайомими ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В цей час в приміщенні кімнати-зали вказаної вище квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 на ґрунті побутового пияцтва виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 попросив присутніх покинути його помешкання на що ОСОБА_13 відповів відмовою та почав ображати ОСОБА_6 .

Вказана поведінка ОСОБА_13 обурила ОСОБА_6 і викликала почуття гострої неприязні до нього та умисел на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , із шухляди меблевої стінки, розташованої в кімнаті-залі зазначеного житла взяв належний йому комбінований ніж-сокиру, виготовлений саморобним способом та таким чином підшукав собі знаряддя злочину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті-залі квартири АДРЕСА_2 , діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , з мотивів гострої неприязні до нього, утримуючи в правій руці підшуканий ним ніж-сокиру, близько 01.40 годин 31.05.2015, підійшов до ОСОБА_13 , який сидів на дивані в приміщенні тієї ж кімнати, спираючись долонями об стегна, та умисно, зі значною силою, у напрямку зверху вниз, перпендикулярно до поверхні шкіри завдав останньому, одного удару клинком зазначеного ножа в ділянку верхньої третини правого стегна, не переслідуючи за мету спричинити смерть потерпілому.

Одразу ж після цього ОСОБА_6 припинив свої злочинні дії та почав надавати медичну допомогу потерпілому ОСОБА_13 , намагаючись зупинити кровотечу, обмотавши його стегно канцелярською липкою стрічкою. В свою чергу, присутній у даному житлі ОСОБА_15 , викликав потерпілому бригаду швидкої медичної допомоги, працівники якої, прибувши за викликом, почали здійснювати реанімаційні заходи, спрямовані на врятування життя ОСОБА_13 . Однак, не зважаючи на вжиті заходи, ОСОБА_13 , під час надання йому медичної допомоги, від отриманих тілесних ушкоджень помер о 02.30 годині 31.05.2015 в приміщенні кімнати-зали квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення передньої поверхні верхньої третини правого стегна, шкіряна рана якого розташована на 92 см., вгору від підошв стоп, на 8 см., вправо від середньої лінії тулубу, на 39,5 см., вгору від проекції колінних суглобів із направленням ранового каналу спереду назад, дещо згори вниз та справа наліво довжиною 6 см., і згідно з висновком судово-медичної експертизи трупу №1035 від 26.06.2015 та висновком додаткової судово-медичної експертизи трупу №1035 (Д) від 26.06.2015, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та перебувають і прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_13 , що настала від одиночного колото-різаного поранення правого стегна із ушкодженням стегнових вен та артерії, що на фоні аспірації блювотними масами, ускладнилось гострою крововтратою.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнав частково, суду пояснив, що 30.05.2015 коли йшов до батька зустрів ОСОБА_14 , з якою перебував у близьких відносинах, тому дав їй ключі від своє квартири АДРЕСА_2 , щоб вона чекала його там. На той час її права нога була у гіпсі. Приблизно о 21.30, повертаючись від батька, він зустрів потерпілого ОСОБА_13 , з яким мав дружні відносини, вони давно товаришували, іноді могли сперечатися, було таке, що билися між собою, що не супроводжувалось агресією, але явно неприязних відносин між ними не було. Спілкуючись з останнім вирішили повечеряти разом, тому пішли до магазину «Брусничка», де купили пляшку горілки та їжу. Повертаючись з магазину, зустріли ОСОБА_15 , якого добре знав ОСОБА_13 , та запросили його на вечерю, на що він погодився. У квартирі усі розмістилися у залі на дивані біля табуретки, на якій стояли продукти та чарки для горілки. Диван має форму букви «Г», на його меншій частині сиділа ОСОБА_14 , на довшій - ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а він то стояв, то сидів на табуретці біля дивану. Під час спільного вживання горілки ОСОБА_14 попросила його перемотати їй ногу, коли він розрізав бинт вона скрикнула, на що ОСОБА_13 зробив йому зауваження із запитанням «Що ти робиш?» щоб він не чіпав гіпс та не робив їй боляче. Він відповів, що робить те, що його попросили. У ОСОБА_14 боліла нога, тому їй необхідно було прийняти знеболююче, але такого не було, тому втрьох пішли в аптеку і також вирішили купити ще горілки, бо куплена вже закінчилась. Так як грошей було мало, купили декілька пляшок настоянки Глоду та повернувшись додому після опівночі, випили її, продовживши знаходитися у цій кімнаті втрьох, так як ОСОБА_15 пішов на балкон курити та розмовляти по телефону. В стані алкогольного сп`яніння він себе не відчував та контролював свої дії, але на початку другої години ночі відчув втому та зрозумів, що час розходитися, тому попросив ОСОБА_13 , який сидів на дивані, забирати свого друга ОСОБА_15 , який вже тривалий час знаходився на балконі, та йти по домам. На що ОСОБА_13 сказав, що не хоче йти додому щоб не засмучувати маму тим, що він п`яний та попросив дозволу залишитися, але він був проти. Розмова була на підвищених тонах, але без агресії. З ОСОБА_13 він дружив з дитинства, тому могли і побитися, і посваритися, але завжди такі дії закінчувалися мирно і вони продовжували дружити. Тому і зараз він в жартівливій формі вирішив пригрозити потерпілому ножем, щоб той залишив його помешкання, для чого взяв ніж з полиці серванту, який мав з одного боку сокиру, а з другого лезо, та пригрозив ОСОБА_13 , що зараз його штрикне ножем. Він підійшов до дивану, де сидів потерпілий, з ножем, який тримав у правій руці, лезом донизу, але ріжучою його частиною до себе. Коли між ним та ОСОБА_13 була відстань приблизно 15см. він свою ліву ногу коліном наставив біля правого стегна потерпілого і сказав йому: «Давай я тебе теж штрикну і ти будеш сидіти як ОСОБА_14 у гіпсі». В цей час ОСОБА_14 кричала: «Не роби нічого!». Він повернувся до неї і сказав замовкнути. У цей момент ОСОБА_13 сказав: «Ну давай!» і раптово встаючи з дивана, наштрикнувся на ніж правою ногою, отримавши колото-різану рану, а він відчув тепло на шиї і незнайомий запах. Подивившись на диван, побачив, що потерпілий лежить на дивані блідий і сповзає вліво, його руки були по боках, а ніж був у крові. На правій нозі біля паху він побачив кров, яка лилась на одяг потерпілого. Тоді він витягнув ніж, провернувши його праворуч у рані, відкинув його в правий бік до вікна, у зв`язку з чим у рані є сліди провороту леза. Далі він стягнув ОСОБА_13 на підлогу і намагався реанімувати потерпілого, надавав медичну допомогу, яку міг. Намагався зупинити кров, притримуючи рану рукою, припускав, що там артерія і зможе зупинити потік крові. У цей момент з балкону вийшов ОСОБА_15 , якого він попросив терміново викликати швидку, а ОСОБА_14 попросив вийти до під`їзду щоб зустріти «швидку» та привести лікарів. Залишившись біля ОСОБА_13 він намотав на його стегно вище порізу скоч, щоб зупинилась кров, а також робив йому штучне дихання. ОСОБА_13 мовчав, а він говорив, щоб підтримати його. Через хвилин 5 з`явилися поліція та медики. Через 15 хвилин реанімаційних дій, лікар констатував смерть. Також пояснив, що у своїх діях вбачає вбивство через необережність, адже загрози його життю з боку ОСОБА_13 не було, ніж він взяв щоб пожартувати з другом, без злості та лише щоб злякати останнього, а спричиняти біль або смерть йому він наміру не мав. Проти цивільного позову не заперечує, але не має коштів щоб його сплатити. Потерпілій матеріальну чи моральну шкоду добровільно не відшкодовував.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що є матір`ю ОСОБА_13 , а з обвинуваченим до цього випадку не була знайома. 30.05.2015 на початку 22.00 години син сказав, що йде пити пиво до знайомих та попросив гроші. Вона дала йому 20 гривень та батько дав 100 гривень. Пізніше він подзвонив та сказав, що затримується. Вранці зрозуміли, що син не ночував вдома, але подумали, що з`явилася дівчина і він у неї залишився на ніч. Приблизно о 14.00 годині їй зателефонував колишній колега ОСОБА_16 і сказав щоб вони під`їхали до відділку міліції, де вони і дізналися, що в ході бійки їхній син помер. Свій позов підтримує, просить його задовольнити, а також призначити обвинуваченому максимальний строк покарання за інкримінованою статтею, врахувавши втрату двадцятичотирирічного сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що, перебуваючи більше чотирьох місяців у близьких відносинах з ОСОБА_6 , у нічний час з 30 на 31 травня 2015 року вона знаходилася у нього в квартирі. У той вечір обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_13 багато випили горілки. Конфлікт між ними почався після дванадцятої години ночі, коли обвинувачений ОСОБА_6 почав розрізати бинт гіпсу на її нозі, а потерпілий ОСОБА_13 казав йому, що той неправильно це робить. Сварилися вони не довго, погроз не було. ОСОБА_6 сказав потерпілому, щоб він та ОСОБА_15 йшли додому. ОСОБА_13 у відповідь ображав ОСОБА_6 після чого останній взяв ніж в праву руку та махнув ним вгору. В цей час гострий бік ножа був направлений на потерпілого, а сокирою вгору. Цей ніж вона бачила раніше в квартирі ОСОБА_6 та знає, що він лежав в залі у шафці серванта, звідки його і дістав обвинувачений. ОСОБА_13 сидів на довгій частині дивану, а вона на коротшій обличчям до нього. ОСОБА_6 взяв ніж напевно для того, щоб залякати потерпілого, бо він не пішов з квартири на прохання ОСОБА_6 , а навпаки ображав і сперечався з ним. Обвинувачений ходив по кімнаті з ножем у руках, а коли замахнувся зробив стрімкий крок до потерпілого. Все відбувалося дуже швидко, вона злякалась, щось закричала і закрила очі руками, тому не бачила момент удару ножем в тіло потерпілого. Відкривши очі, побачила багато крові, ніж так і був в руках у обвинуваченого, але одразу вона не зрозуміла, що трапилося. Коли це відбувалось ОСОБА_15 був на балконі. Він вийшов з балкону на її крик та швидко пішов з квартири, викликаючи «швидку» і міліцію, яким повідомив, що потерпілого рубанули сокирою, але це було не правдою. Вона відчувала себе трохи сп`янілою, бо випила чарку горілки, та мала підвищену температуру тіла. Коли ОСОБА_6 стягнув ОСОБА_13 на підлогу та намагався надати йому першу допомогу, він сказав, щоб вона вийшла зустріти «швидку» і міліцію, бо вона плакала, чим заважала йому. Вона спустилася до під`їзду та сиділа там на лавочці. Спочатку приїхали медики потім міліція, які разом пішли до квартири, а вона тим часом пішла до себе додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що це сталося навесні 2015 року, точної дати він не пам`ятає, тоді він їхав з роботи та зустрів ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , які запропонували випити з ними. Коли прийшли до обвинуваченого, у нього в квартирі знаходилась дівчина останнього на ім`я ОСОБА_17 . Розмістилися у кімнаті на дивані та розпивали горілку, об`єм пляшки не пам`ятає: чи 0,7л, чи 1л, але було мало. Чи пила дівчина з ними не пам`ятає, але коли у неї розболілася нога, яка була у гіпсі, горілки вже не було. Тоді вони пішли до аптеки за знеболюючим, але такого там не було, а інші аптеки були зачинені, тому купили настойку «бояришника» і повернулися додому, де обвинувачений та потерпілий випили її. Конфлікт між останніми почався після повернення з аптеки через гіпс дівчини, тому що ОСОБА_6 хотів зняти його ножем, а вони з потерпілим йому у цьому завадили. Тоді ОСОБА_6 , тримаючи в руках ніж, сказав, щоб вони розходилися по домівкам. Він не замахувався ножем та не погрожував ним. ОСОБА_13 відповів, що вони ще трохи побудуть, так як йому необхідно поговорити з ОСОБА_6 . Коли конфлікт вщух, він вийшов на балкон, де говорив по телефону. Почувши крик ОСОБА_18 , вийшов з балкону і побачив, кров на дивані, ОСОБА_13 лежав на підлозі, ОСОБА_6 був над ним та накладав джгут, прикривав рану рукою, намагався з потерпілого зняти шорти, так як рана була у зоні, яка була ближче до паху, напевно у правому боці. Момент удару він не бачив та не пам`ятає ніж, який тримав у руках ОСОБА_6 , коли хотів зрізати гіпс. Він викликав швидку допомогу та міліцію і пішов по своїх справах, не очікуючи приїзду останніх. Про те, що потерпілий помер, дізнався лише під час допиту у міліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що є лікарем швидкої допомоги, у травні 2015 року, вночі, точної дати він не пам`ятає, виїхали на виклик по АДРЕСА_3 . Коли приїхали, біля будинку АДРЕСА_4 на лавці сиділа жінка з гіпсом на нозі та з милицею і в цей час з під`їзду вибіг молодий чоловік та повідомив щоб вони скоріше піднімалися у квартиру, бо там поранений чоловік. Згідно інструкції в таких випадках вони повинні чекати наряд міліції і лише з ними заходити на виклик. Коли піднялися до квартири, обвинувачений підганяв зі словами «скоріше, скоріше», просив щоб вони допомогли, врятували потерпілого, який знаходився на підлозі в кімнаті. Він лежав на ворсистому килимі, на якому слід крові був приблизно 30см. та перебував в стані агонії, мав уповільнене серцебиття, кровотечі вже не було. В такому стані медичну допомогу надавати немає сенсу, кровотеча була значною, оскільки поранення спричинено в артерію. По потерпілому було видно, що йому намагалися надати першу медичну допомогу: на нозі накладена пов`язка, закріплена скотчем, для зупинки крові. Обвинувачений казав, що він намагався таким чином зупинити кров. Поранення у потерпілого було на правій нозі біля паху і глибиною до бедренної кістки, а при такому пораненні накладення пов`язки, щоб зупинити кровотечу, є неефективним. Ширина рани приблизно 2см., була зачеплена велика судина, що і призвело до великої втрати крові. Від обвинуваченого відчувався запах алкоголю, він не проявляв агресії та намагався допомогти.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона є фельдшером швидкої допомоги. 30.05.2015, приблизно після 12 години ночі, на виклик виїхали вона, лікар та водій. Коли приїхали до під`їзду молода жінка повідомила, щоб вони йшли до квартири, так як там знаходиться потерпілий. Поліція приїхала приблизно через 3-4 хвилини і вони піднялися до квартири. Там побачили, що потерпілий лежав у кімнаті на підлозі, навкруги нього на килимі та на дивані, який був поруч, була кров. Обвинувачений знаходився поруч із лежачим чоловіком, допомагав їм, надавав підручні засоби, коли вони здійснювали реанімаційні дії. На тілі потерпілого була одна рана, вона була глибокою, проникаючою, але не великою завширшки. Кровотечі з рани не було, потерпілий перебував у дуже тяжкому стані, без свідомості, пульс тяжко прослуховувався, але він був живий. Смерть потерпілого настала у зв`язку з великою втратою крові. Обвинувачений пояснював, що вони випивали та це трапилось в ході сварки, він шкодує. Вказала, що на виклик вони приїхали швидко і недовго чекали міліцію, отже за часом від виклику до того як вони зайшли до квартири пройшло до 10 хвилин. Поряд з потерпілим лежав предмет схожий на ніж: з одного боку лезо ножа, а з другого лезо сокири. Чи була на цьому предметі кров не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 суду показав, що під час проведення експертизи у потерпілого виявлено такі ушкодження: колото-різане поранення передньої поверхні верхньої третини правого стегна, шкіряна рана якого розташована на 92см., вгору від підошв стоп, на 8см. вправо від середньої лінії тулубу, на 39,5см., вгору від проекції колінних суглобів із направленням ранового каналу спереду назад, дещо згори вниз та справа наліво довжиною 6см.; різана рана на зовнішній поверхні в проекції міжфаланогового суглобу першого пальця правої кисті, зовнішньої поверхні п`ятого пальця лівої кисті. Глибина ранового каналу 6см. на 3см. вниз від пахової складки. Підтвердив, що слідчий експеримент відбувався так, як описано у протоколі. Ніж увійшов горизонтально, а вийшов з поворотом рана довжиною 3,8см. Причина смерті: колото-різана рана, на фоні аспірації блювотними масами, відбулось ускладнення гострою крововтратою. Згідно з експертизою, ніж занурювався під кутом. Рана утворилась від колото-ріжучого предмету, який занурився на 6см в тіло. Зазначив, що до його компетенції не входить досліджувати речові докази, він тільки проводив судово-медичну експертизу, встановлював причину смерті. Поворот леза ножа ніяк не ускладнив поранення. Додаткова експертиза проводилась після слідчого експерименту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показав, що він є понятим при слідчому експерименті, коли ОСОБА_14 , яка була свідком, поясняла, що вони в квартирі розпивали спиртні напої, потім виникла бійка. Після чого хтось наніс ножове поранення, казала, що закривала очі в момент удару, а потім бачила, як лилася кров. Слідчий експеримент відбувався в Саксаганському відділі поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показав, що приблизно у травні 2015 року в першій половині дня він був присутній у Саксаганському відділі поліції при проведенні слідчого експерименту, як понятий, зі свідком ОСОБА_14 , яка розповідала, що в квартирі пили спиртні напої, потім сварилися та відбулася бійка. Свідок показувала на манекені, який сидів на кріслі удар зверху вниз. Казала, що у момент удару закрила очі. Вказав, що на свідка не було тиску з боку поліції. Свідок не робила зауважень щодо складання протоколу слідчого експерименту.

Пояснення потерпілої та вказаних свідків є послідовними та повністю узгоджуються між собою та щодо різних обставин провадження, тому суд приходить до висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, якими підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме:

- протоколом огляду квартири від 31.05.2015 та фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд місця вчинення злочину, а саме квартири АДРЕСА_2 (том 1 а.п.4-11);

- протоколом огляду трупа від 31.05.2015 та фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто труп ОСОБА_13 , а також вилучено зрізи нігтів та змиви з долоней потерпілого (том 1 а.п.12-17);

- висновком експерта №1035 від 26.06.2015, результатами якого встановлено наступні ушкодження у потерпілого ОСОБА_13 : колото-різане поранення передньої поверхні верхньої третини правого стегна, шкіряна рана якого розташована на 92 см., вгору від підошв стоп, на 8см. вправо від середньої лінії тулубу, на 39,5см., вгору від проекції колінних суглобів із направленням ранового каналу спереду назад, дещо згори вниз та справа наліво довжиною 6см.; різана рана на зовнішній поверхні в проекції міжфаланогового суглобу першого пальця правої кисті, зовнішньої поверхні п`ятого пальця лівої кисті. Усі виявлені ушкодження заподіяні незадовго до настання смерті. Колото-різане поранення утворилось від дії плаского клинкового предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями, і має ширину клинка на протязі поринулої частини (6см) не більше 30,8мм, гостре лезо і «П»-подібний обушок товщиною не більше 1мм; занурення клинка відбулось під кутом до поверхні шкіри; витягання з одночасним поворотом його навколо своєї поздовжньої осі. Різана рана утворилася від тангенціальної дії ріжучого предмету, що має гострий ріжучий край, не виключено від дії леза колючо-ріжучого предмета. Садна утворилися від дії тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, що не відобразили на ушкодженнях особисті властивості (том 1 а.п.19-21);

- актом судово-медичного дослідження №222 від 03.06.2015, за результатами якого при судово-імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_13 встановлена група крові ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (том 1 а.п.22);

- картою виїзду швидкої медичної допомоги №88 від 31.05.2015 на адресу АДРЕСА_5 , відповідно до якого виклик прийнято о 01 год. 45 хв., прибули на місце о 01 год. 52 хв. (том 1 а.п.23);

- протоколом слідчого експерименту від 31.05.2015 та фототаблицею до нього, який відбувався у присутності понятих та за участю свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що 31.05.2015 під час сварки обвинувачений наніс потерпілому удар ножем, але куди саме і як саме, він не бачив, оскільки в цей час перебував на балконі квартири (том 1 а.п.73-74);

- протоколом слідчого експерименту від 31.05.2015 та фототаблицею до нього, який відбувався у присутності понятих та за участю свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 31.05.2015 під час сварки обвинувачений наніс потерпілому удар ножем в праву ногу в стегно, але як саме, вона не бачила, оскільки закрила очі руками (том 1 а.п.75-76);

- копією лікарського свідоцтва про смерть №1035 від 02.06.2015, відповідно до якого смерть ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 31.05.2015 внаслідок нападу з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень через рясну крововтрату (том 1 а.п.83);

- висновком експерта №107к від 03.06.2015 за підсумками якого кров ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (том 1 а.п.101-102);

- висновком експерта №104 від 30.06.2015, яким встановлена наявність крові на спортивних штанях, належних ОСОБА_13 . При серологічному дослідженні вказаних штанів виявлені антиген Н і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В; одержані результати дослідження не виключають можливості походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, яким є потерпілий ОСОБА_13 , крові якого властивий виявлений антиген Н, який є основним групоспецифічним антигеном для його крові. В зв`язку з тим, що антиген А, властивий крові ОСОБА_6 в слідах на спортивних штанях не виявлений, висловитись про можливість походження крові від ОСОБА_6 виявилось неможливо (том 1 а.п.106-110);

- висновком експерта №106 від 30.06.2015, яким встановлена наявність крові на змиві речовини, вилученої з поверхні підлоги кімнати-зали. При серологічному дослідженні вказаних змивів виявлені антиген Н і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В; одержані результати дослідження не виключають можливості походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, яким є потерпілий ОСОБА_13 , крові якого властивий виявлений антиген Н, який є основним групоспецифічним антигеном для його крові. В зв`язку з тим, що антиген А, властивий крові ОСОБА_6 в слідах на змиві не виявлений, висловитись про можливість походження крові під ОСОБА_6 виявилось неможливо (том 1 а.п.114-118);

- висновком експерта №105 від 30.06.2015, яким встановлена наявність крові на джинсових брюках синього кольору, вилучених під час особистого обшуку у ОСОБА_6 . При серологічному дослідженні вказаних джинсових брюк виявлені антиген Н і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В; одержані результати дослідження не виключають можливості походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, яким являється потерпілий ОСОБА_13 , крові якого властивий виявлений антиген Н, який являється основним групоспецифічним антигеном для його крові. В зв`язку з тим, що антиген А, властивий крові ОСОБА_6 в слідах на змиві не виявлений, висловитись про можливість походження крові від ОСОБА_6 виявилось неможливо (том 1 а.п.122-126);

- висновком експерта №578 від 07.07.2015, яким встановлено, що кров на клинку ножа та на двох фрагментах рукоятки, наданих на дослідження могла походити від особи, в крові якої міститься антиген Н, що не виключає можливості походження крові від потерпілого ОСОБА_13 , беручи до уваги його групову характеристику крові. Даних про походження крові на клинку ножа та на двох фрагментах рукоятки від ОСОБА_6 не отримано, оскільки антиген А, який властивий його групі крові, не виявлено (том 1 а.п.137-140);

- висновком експерта №577 від 07.07.2015, яким в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_13 встановлена наявність крові людини. Статева належність крові не визначена через відсутність її формених елементів. При встановлені групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи викладене, експерт прийшов до висновку, що кров в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_13 могла походити від особи, в крові якої міститься антиген Н, що не виключає можливості походження крові від потерпілого ОСОБА_13 , беручи до уваги його групову характеристику крові. Даних про походження крові в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_13 від ОСОБА_6 не отримано, оскільки антиген А, який властивий його групі крові, не виявлено (том 1 а.п.145-147);

- висновком експерта №58/01-292 від 19.06.2015 та доданих до нього ілюстрованих таблиць, відповідно до якого слід руки розміром 50х33мм залишений гіпотенаром долоні лівої руки ОСОБА_24 ; слід пальця руки розміром 35х20мм залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_6 ; слід пальця руки розміром 18х15мм залишений не ОСОБА_6 , не ОСОБА_25 , не ОСОБА_24 , а іншою особою (том 1 а.п.154-165);

- протоколом слідчого експерименту від 11.06.2015 за участю ОСОБА_6 , судово-медичного експерта ОКЗ «Бюро СМЕ» ОСОБА_21 , адвоката ОСОБА_26 та понятих, а також доданим до нього відеозаписом, переглянутим в процесі судового розгляду, яким встановлено, що ОСОБА_6 пояснював, що 30.05.2015 сказав потерпілому: «Я тебе зараз штрикну» та направив на нього ніж, але зупинив його перед ногою потерпілого, а ОСОБА_13 в цей момент піднявся зі словами: «Ну, давай» та зробив рух тулубом уперед, через що лезо ножа потрапило йому у внутрішню частину ноги в пахову область та з рани миттєво почала йти кров. Зазначив, що всі необхідні дії для врятування життя потерпілого він зробив та попросив у ОСОБА_18 викликати швидку допомогу (том 1 а.п.168-171);

- додатковим висновком експерта №1035(Д) від 26.06.2015, відповідно до якого причиною смерті є одиночне колото-різане поранення правого стегна із ушкодженням стегнових вени та артерії, що на фоні аспірації блювотними масами ускладнилось гострою крововтратою, що підкріплюється наявністю ушкоджень, результатами лабораторних методів дослідження, морфологічними ознаками, характерними для даного виду смерті. Згідно з даними карти виїзду швидкої медичної допомоги в 02.30 год. 31.05.2015 реанімаційні заходи завершені у зв`язку з відсутністю ефекту, тобто констатована біологічна смерть, що не суперечить ступеню виразності посмертних змін на момент судово-медичного дослідження трупа. Враховуючи ступінь розвитку реактивних змін м`яких тканин в проекції тілесних ушкоджень, експерт вважає, що від моменту заподіяння колото-різаного поранення правого стегна до моменту настання смерті міг сплинути незначний проміжок часу, вимірюємий хвилинами, десятками хвилин. Враховуючи ступінь розвитку реактивних змін м`яких тканин в проекції тілесних ушкоджень, вважає, що усі виявлені ушкодження були заподіяні у швидкій послідовності одне за одним або одночасно. На момент отримання тілесних ушкоджень постраждалий був орієнтований передньою поверхнею верхньої третини правого стегна та кистями рук до предмету (предметів) травми. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа, етиловий спирт виявлено у концентрації 2,35 проміллє, що стосовно живих осіб відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня. Не виключається можливість виконання постраждалим активних цілеспрямованих дій незначний проміжок часу після заподіяння йому наявних тілесних ушкоджень. Колото-різане поранення правого стегна утворилось від поступової дії плаского клинкового предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями, і має ширину клинка на протязі поринулої частини не більше 30,8 мм, гостре лезо і «П»-подібний обушок товщиною не більше 1 мм; занурення клинка відбулось під кутом до поверхні шкіри, витягання з одночасним поворотом його навколо своєї повздовжньої осі. Не виключається можливість заподіяння ушкоджень на кистях від дії леза та вістря колючо-ріжучого предмету при спробі самозахисту. Факт витягання клинка ножа з одночасним поворотом його навколо своєї повздовжньої осі підкріплюється веретеновидною формою, наявністю рівних країв, загострених кінців шкіряної рани, наявністю прямолінійного ранового каналу, довжина якого перевищує розміри шкіряної рани, а також результатом медико-криміналістичного дослідження. Колото-різане поранення передньої поверхні верхньої третини правого стегна, шкіряна рана якого розташована на 92 см вгору від підошв стоп, на 8 см вправо від серединної лінії тулубу, на 39,5 см вгору від проекції колінних суглобів із направленням ранового каналу спереду назад, дещо згори вниз та справа наліво, довжиною 6 см. При судово-імунологічному дослідженні зразка крові від трупа ОСОБА_13 встановлена група крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Окрім того, відповідаючи на питання слідчого №13 чи можливе виникнення виявлених у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень при механізмі, продемонстрованому ОСОБА_6 під час слідчого експерименту з його участю 11.06.2015, експерт зазначив, що такий механізм утворення тілесних ушкоджень є малоймовірним (том 1 а.п.174-176);

- висновком експерта №58/03-379 від 15.07.2015, відповідно до якого розкладний ніж, клинок ножа, клин сокири вилучені з квартири АДРЕСА_2 , до категорії холодної зброї не належать. Розкладний ніж є складаним туристичним ножем господарсько-побутового призначення, виготовлений заводським способом. Клинок ножа та клин сокири виготовлені саморобним способом (том 1 а.п.182-186).

Зазначені письмові докази у провадженні зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, відповідають показанням обвинуваченого, потерпілої та свідків.

Відомості, що містяться у показах потерпілої і свідків, наведених процесуальних документах у їх сукупності підтверджують встановлені судом фактичні обставини справи, що свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Суд, керуючись ст.94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що у провадженні забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні діяння, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.

На думку суду, сукупності досліджених доказів відповідно до ст. 85, 86, 94, 101 КПК України достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину, навіть при частковому визнані останнім своєї вини. При цьому, суд звертає увагу на те, що ані з боку сторони захисту, ані з боку обвинуваченого, не надано додаткових доказів та не заявлялися обґрунтовані клопотання про необхідність дослідження додаткових доказів.

Відповідно до обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані ч.2 ст.121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Проте обвинувачений заперечує проти такої кваліфікації та стверджує, що у нього не було умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а ніж він взяв лише з метою пригрозити ним потерпілому, щоб той пішов з його помешкання, тому вважає, що його дії вірно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України за ознаками: вбивство через необережність, оскільки, беручи ніж в руки, він передбачав можливість настання смерті ОСОБА_13 , але розраховував на ненастання злочинного наслідку, розраховуючи на особисті якості.

Крім того, захисник обвинуваченого, погоджуючись із обвинуваченим, що висунуте останньому обвинувачення є хибним, вважає, що вірно кваліфікувати дії обвинуваченого за ознаками: умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, адже ОСОБА_6 взяв ніж з метою пригрозити ним потерпілому, щоб той пішов з його помешкання, оскільки ОСОБА_13 не бажав залишити квартиру тим самим він посягав на охоронювані правом інтереси ОСОБА_6 , який в свою чергу мав умисел на заподіяння ОСОБА_13 необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, але допустив перевищення меж необхідної оборони.

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази по справі, оцінивши доводи обвинуваченого та захисника суд розцінює їх як спосіб захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 та спробу уникнути відповідальності за вчинене.

За встановлених у даній справі обставин ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_13 були знайомі, товаришували, проте батьки останнього не були знайомі із ОСОБА_6 , про що казала під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 . В свою чергу ОСОБА_6 пояснював, що явно неприязних відносин між ними не було, але вони могли сперечатися, битися між собою, що не супроводжувалось агресією.

Суд критично відноситься до твердження ОСОБА_6 про відсутність у нього умислу на заподіяння ОСОБА_13 будь-яких тілесних ушкоджень, адже ОСОБА_6 під час сварки з потерпілим, бажаючи пригрозити останньому ножем, щоб той залишив його помешкання, достовірно знаючи про властивості ножа, який з одного боку має клин сокири, а з іншого гострий клинок, та відповідно до висновку експерта №58/03-379 від 15.07.2015 виготовлений саморобним способом, свідомо направив ніж лезом у бік ОСОБА_13 , тримаючи його ріжучою частиною до себе, стоячи над потерпілим, коли той сидів на дивані, а ліву ногу коліном наставив біля правого стегна потерпілого. Отже у діях ОСОБА_6 відсутня така форма вини як необережність у виді чи то злочинної самовпевненості, чи злочинної недбалості. Крім того, з показів ОСОБА_6 потерпілий раптово наштрикнувся на ніж, встаючи з дивану, проте останній отримав колото-різану рану, рановий канал, якої відповідно до висновку експерта №1035 від 26.06.2015 та додаткового висновку експерта №1035(Д) від 26.06.2015 має направлення ранового каналу спереду назад, дещо згори вниз та справа наліво і довжиною 6см із ушкодженням стегнових вени та артерій від чого ОСОБА_13 помер на місці, незважаючи на спроби обвинуваченого зупинити кровотечу.

Крім того, ОСОБА_6 міг і повинен був передбачити можливі наслідки своїх дій у вигляді тілесних ушкоджень або смерті потерпілого, але не передбачив можливість того, що потерпілий може наштрикнутись на лезо ножа. Також суд бере до уваги, що за ножем ОСОБА_6 цілеспрямовано підходив до полиці серванту і з ним швидко підійшов до дивану, на якому сидів потерпілий щоб у жартівливій формі, як стверджує обвинувачений, пригрозити останньому, демонструючи ніж, щоб той залишив його помешкання. Отже, повертаючись до ОСОБА_13 обвинувачений не мав намір зупинити сварку, а навпаки мав на меті продовжити її, але із застосуванням ножу, який хоча і не відноситься до холодної зброї відповідно до висновку експерта №58/03-379 від 15.07.2015, проте має властивості колото-ріжучого предмету. Також суд враховує, що обвинувачений тримав ніж у безпосередній близькості до життєвоважливих органів потерпілого, що свідчить про те, що ОСОБА_6 свідомо допускав настання тілесних ушкоджень або смерті потерпілого. Така позиція суду узгоджується з п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003.

Судовим розглядом встановлено, що в момент конфлікту між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_13 в руках у останнього не було жодних предметів, якими б він міг наносити тілесні ушкодження обвинуваченому, він не погрожував та не нападав на обвинуваченого, що крім іншого, підтверджується показами обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 . У зв`язку з викладеним, дії обвинуваченого щодо нанесення потерпілому ножового поранення у праве стегно із ушкодженням стегнових вени та артерій фактично є суспільно-небезпечним діянням, яке вчинено поза межами стану необхідної оборони та не розцінюються судом як такі, що вчинені з перевищенням меж необхідної оборони.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 відповідальність за ст.124 КК України за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони настає лише за умови, що здійсненний винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

Оскільки ОСОБА_6 фактично вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке за об`єктивною стороною являє собою посягання на здоров`я особи, тому завдання одиничного удару предметом, що придатний заподіяти значної шкоди здоров`ю потерпілого, а також встановлена судом локалізація причиненого ушкодження, психічне ставлення винного до вчинюваної дії та її наслідків, свідчить про направленість умислу обвинуваченого саме на спричинення потерпілому невизначеного тілесного ушкодження (в тому числі яким могло бути і тяжке тілесне ушкодження).

Зазначені висновки суду ґрунтуються на положеннях ст.36 КК України, а також підтверджуються правовою позицією, викладено п.п.2, 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002.

Суд також приймає до уваги, що смерть потерпілого настала від отриманих тілесних ушкоджень, спричинених обвинуваченим, що підтверджується висновком експерта №1035 від 26.06.2015 та додатковим висновком експерта №1035(Д) від 26.06.2015, відповідно до якого причиною смерті є одиночне колото-різане поранення правого стегна із ушкодженням стегнових вени та артерії, що на фоні аспірації блювотними масами ускладнилось гострою крововтратою, що підкріплюється наявністю ушкоджень, результатами лабораторних методів дослідження, морфологічними ознаками, характерними для даного виду смерті. Отже наявний причинний зв`язок між діянням ОСОБА_6 та смертю потерпілого.

Крім того, відповідно до додаткового висновку експерта №1035(д) від 26.06.2015 механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 , що продемонстрований ОСОБА_6 під час слідчого експерименту з його участю 11.06.2015, є малоймовірним. Також, експерт не виключає можливості заподіяння легких тілесних ушкоджень на кистях від дії леза та вістря колючо-ріжучого предмету при спробі самозахисту. Об`єктивність даної експертизи не викликає сумнівів, будь-яких суперечностей чи розбіжностей у висновку експерта не встановлено.

Окрім того, суд враховує правову позицію, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 18.06.2015 у справі №5-24кс15, згідно з якою припинення особою своїх дій після завдання цілеспрямованого удару ножем у життєво-важливий орган і сприяння ним у виклику швидкої медичної допомоги не може свідчити про відсутність прямого умислу на злочин та про його добровільну відмову від його вчинення, оскільки він вже вчинив всі дії, які вважав за необхідне вчинити.

Будь-яких ознак об`єктивної сторони злочинів передбачених зазначеними вище статтями Кримінального кодексу України у діях обвинуваченого не встановлено, тому підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.2 ст.121 КК України на ст.119 КК України, як цього вимагає обвинувачений або на ст. 124 КК України про що зазначає захисник обвинуваченого зі спільною метою на зменшення строку відбування покарання, судом не встановлено.

Суд враховує, що відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Що стосується неможливості огляду в судовому засіданні речового доказу ножа, яким було вчинено злочин ОСОБА_6 , судом встановлено наступне.

Так, згідно квитанції №00024 від 31.05.2015 про передання на зберігання речових доказів, ніж з клинком у вигляді ножа та сокири з ручкою переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів КВП ГУНП в Дніпропетровській області (том 1 а.п.56).

Відповідно до рапорту старшого сержанта поліції ОСОБА_27 та відповіді на запит суду, надати речовий доказ (ніж з дерев`яним руків`ям) не надалось можливим у зв`язку з тим, що даний ніж СВ КВП до кімнати зберігання речових доказів не здавався (том 3 а.п.126, 127).

Окрім того, як видно з відповіді начальника Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області, речові докази у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 до камери схову Саксаганського ВП не здавались (том 3 а.п.168).

У зв`язку з отриманими відомостями, ухвалою суду від 24.04.2017 призначено службову перевірку щодо відшукування зазначеного речового доказу, результатами якої встановлено, що відшукати та встановити місцезнаходження ножа з дерев`яним руків`ям та ножа з руків`ям чорного кольору не надалося можливим. Факт втрати у Криворізькому ВП ГУНП в Дніпропетровській області речових доказів в рамках проведення службової перевірки та порушення співробітниками Криворізького ВП (МУ) вимог законодавства України щодо обліку та зберігання речових доказів не є можливим (том 3 а.п.190-192).

Разом з цим, під час розгляду кримінального провадження судом встановлено, що ані під час досудового, ані в період судового слідства обвинувачений ОСОБА_6 жодного разу не заперечував факт нанесення ним потерпілому удару саме зазначеним ножем, що належав йому та знаходився у кімнаті, де стався злочин. При цьому, суд приймає до уваги, що під час усього періоду слідства, починаючи з моменту затримання 31.05.2015 та на теперішній час, інтереси ОСОБА_6 захищає адвокат, за участю якого проводились всі процесуальні дії. Окрім того, як ОСОБА_6 , так і його захиснику належним чином були відкриті матеріали досудового розслідування, будь-яких зауважень чи заперечень від них з цього питання не надходило. Крім того, під час судового слідства оглянуто фотознімки зазначеного ножа та обвинувачений, у присутності захисника, не заперечував, що саме цей ніж він дістав із серванту у його квартирі та ним наніс удар потерпілому.

Отже, з урахуванням викладеного вище та приймаючи до уваги положення ст.ст.84-90 КПК України з приводу належності та допустимості доказів, суд приходить до висновку про можливість визнання зазначеного речового доказу ножа, вилученого з квартири АДРЕСА_2 , належним та допустимим доказом вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

При цьому, вирішити питання щодо долі цих речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України не можливо з урахуванням зазначеного вище.

Враховуючи наведені обставини, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 умисно нанесено ОСОБА_13 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть останнього.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_6 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.121 КК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких. Окрім цього, врахуванню підлягає загально-небезпечний характер дій обвинуваченого та його особисте ставлення до вчиненого, оскільки завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій він взагалі не відшкодував.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, суд визнає надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України є рецидив злочину.

Окрім того, суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (том 1 а.п.58), за місцем проходження служби характеризується позитивно (том 1 а.п.59), раніше судимий (том 1 а.п.62), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (том 1 а.п.60, 61).

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченого, думку потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_6 максимально суворе покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, оскільки він є особою, яка має не зняту на непогашену судимість, а тому суд не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього положень ст.ст.69, 75 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджено вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2015 за ч.2 ст.389 КК України із застосуванням положень ст.ст.71, 72 КК України до остаточного покарання у виді арешту строком на 2 місяці 10 днів (том 2 а.п.51-52).

Отже, з урахуванням тієї обставини, що злочин у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується у цьому кримінальному проваджені, вчинений ним 30.05.2015, тобто до постановлення зазначеного вироку, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_6 , суд керуючись положенням ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним покаранням за даним вироком, поглинути покарання призначене вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2015, призначивши остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків. При цьому зарахувати покарання частково відбуте за зазначеним вище вироком за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо нього необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 затримано 31.05.2015 (том 1 а.п.31-32).

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015, суд вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а вже з 21.06.2017 відповідно до принципу прямої дії закону, зараховувати за правилами ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №2046-VIII один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Отже, з урахуванням викладеного, в строк відбування покарання ОСОБА_6 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 31.05.2015 по 20.06.2017, що узгоджується з постановою Верховного суду від 01.03.2018 у справі №759/19973/15-к.

Окрім того, потерпілою ОСОБА_10 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , у якому вона просить стягнути з нього на її користь витрати на поховання її сина ОСОБА_13 у розмірі 11273 грн. 62 коп. та витрати на сплату послуг КП «Ритуал Сервіс Плюс» у розмірі 603 грн. 78 коп., а також моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 100000 грн.

Свій позов потерпіла обґрунтовує тим, що у результаті незаконних дій ОСОБА_6 вона втратила сина і змушена була понести матеріальні витрати на поховання його у розмірі 11273 грн. 62 коп. та витрати на сплату послуг КП «Ритуал Сервіс Плюс» у розмірі 603 грн. 78 коп. Окрім того, їй завдано моральну шкоду, оскільки вона фактично перебуває у відчаї і досі не може відійти від шокового стану. Стверджує, що втратила спокій та сон, стала постійно хвилюватися та нервувати. Спричинену їй моральну шкоду оцінює у 100000 грн.

У судовому засіданні потерпіла позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у цивільному позові.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 , кожен окремо, покладалися на розсуду суду.

Прокурор просила задовольнити цивільний позов потерпілої у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, який подано відповідно до вимог ст. 128 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1201 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що потерпілою, в підтвердження витрат на сплату послуг КП «Ритуал Сервіс Плюс», долучено до цивільного позову копію квитанції та копію договору-замовлення на організацію та проведення поховання на суму 603 грн. 78 коп. (том 2 а.п.40). Разом з цим, в підтвердження витрат на поховання ОСОБА_13 , потерпілою додано до позову вісім копій квитанцій на суму: 4700 грн., 1200 грн., 3774 грн. 50 коп., 233 грн., 406 грн. 52 коп., 344 грн. 40 коп., 336 грн., 278 грн. 20 коп. (том 2 а.п.37-39). При цьому, копія квитанції на суму 3774 грн. 50 коп. є неналежної якості, з якої неможливо встановити, на що саме потерпілою витрачено зазначені кошти, отже в частині цієї суми, розмір заявленого цивільного позову не підтверджено та не приймається судом до уваги.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», поховання це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Згідно з ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Таким чином, з урахуванням зазначених вище положень закону та приймаючи до уваги ту обставину, що потерпілою документально частково підтверджені витрати на поховання на суму 7499 грн. 12 коп. та витрати на сплату послуг КП «Ритуал Сервіс Плюс» у розмірі 603 грн. 78 коп., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої саме вказаного розміру матеріального збитку.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілої, оскільки остання втратила члена сім`ї сина, що призвело до істотних змін в її житті та негативно позначилися на її моральному стані.

Також, суд враховує ставлення самого обвинуваченого до питання відшкодування моральної шкоди потерпілій, який у період з моменту скоєння злочину до теперішнього часу не відшкодував навіть частини завданої моральної шкоди.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а з обвинуваченого ОСОБА_6 , на користь потерпілої ОСОБА_10 підлягає стягненню моральна шкоди в розмірі 50000 гривень.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз (том 1 а.п.153-165, 181-186).

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

На підставі положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним покаранням за даним вироком поглинути покарання призначене вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2015, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, тобто з 31.05.2015 (том 1 а.п.31-32).

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 31.05.2015 по 20.06.2017.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 8102 (вісім тисяч сто дві) гривні 90 копійок, з яких в рахунок матеріальної шкоди суму у розмірі 7499 (сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 12 копійок та витрати на послуги КП «Ритуал Сервіс Плюс» у розмірі 603 (шістсот три) гривні 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , завдану злочином моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у розмірі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 68 копійок: з яких 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 40 копійок судово-дактилоскопічна експертиза №58/01-292 від 19.06.2015 та 368 (триста шістдесят вісім) гривень 28 копійок судово-криміналістична експертиза №58/03-379 від 15.07.2015 (том 1 а.п.153-165, 181-186).

Речовий доказ змиви речовини бурого кольору, мікрооб`єкти з рук трупу та зрізи нігтів трупа, спортивні штани синього кольору, футболку, плавки та шкарпетки, належні ОСОБА_13 , зразки крові ОСОБА_13 , осади та витяжки з об.№1 на ниточках марлі після проведеної судово-цитологічної експертизи, змиви з об.№№1-7, витяжки з об.№№2, 3, 4, 6, 7 на ниточках марлі після проведеної судово-цитологічної експертизи, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Криворізького МУ ГУ МВС в Дніпропетровській області знищити (том 1 а.п.54).

Речовий доказ джинсові брюки синього кольору, належні ОСОБА_6 , які знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів Криворізького МУ ГУ МВС в Дніпропетровській області знищити (том 1 а.п.54).

Речовий доказ вилучені з місця події сліди пальців рук розміром: 50х33 мм, 18х15 мм, 35х20 мм., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.п.166).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1