Справа № 461/3714/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2018 м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Львові угоду про примирення між законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим по кримінальному провадженню №0002045:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Львова, громадянином України, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимим 02.05.2018 р. вироком Залізничного районного суду м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, штраф сплачений 16.05.2018 р. повністю

за ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2018 приблизно о 08:50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні маршрутного таксі №9, якерухалось по вул.Куліша у м.Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав з зовнішньої кишені штанів ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Huawei Y 6 PRO», імеі: НОМЕР_1 , вартістю 3800грн., у чохлі вартістю 195грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», мобільний номер « НОМЕР_2 », вартістю 30грн., та карткою пам`яті об`ємом 16GB. вартістю 100грн., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 4125грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода від 21.05.2018 р. про примирення між законним представником неповнолітнього потерпілого з участю неповнолітнього потерпілого та підозрюваним.

Відповідно до цієї угоди: підозрюваний повністю визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 185 КК України. Викрадене майно повернуто. Заподіяну потерпілому злочином шкоду обвинуваченим відшкодовано повністю. Жодних додаткових претензій до обвинуваченого немає, а останній не несе перед представником потерпілого зобов`язань щодо іншого відшкодування заподіяної матеріальної чи моральної шкоди. Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, права та обов`язки сторін угоди.

Суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому, потерпілому та законному представнику потерпілого їх права, наслідки укладення угоди, наслідки затвердження та невиконання угоди про примирення.

Суд роз`яснив, що відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди;

3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для обвинуваченого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, тобто відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.

Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив, що угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства. При цьому, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам законодавства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладення угоди було добровільним, сторони примирилися. Відсутні підстави вважати, що виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є неможливим.

Потерпілому та законному представнику потерпілого роз`яснено, що згідно з ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення вони мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Обвинуваченому, потерпілому та законному представнику потерпілого суд роз`яснив, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом і відповідно до ст. 389-1 КК України умисне невиконання засудженим угоди про примирення карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України суд роз`яснив потерпілому та законному представнику потерпілого, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для них є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілого та законного представника потерпілого чи цілком вони розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілого та законного представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Крім цього, ОСОБА_4 раніше судимий вироком Залізничного районного суду м.Львова від 02.05.2018 р. за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно копії квитанції №0.0..1 від 16.05.2018 р. штраф в розмірі 850 грн. за вироком суду від 02.05.2018 р. ОСОБА_4 сплачений.

Враховуючи, що призначене вироком Залізничного районного суду м.Львова від 02.05.2018 р. покарання повістю відбуте відсутні правові підстави для застосування покарання за сукупністю вироків.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 21 травня 2018 року між законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0002045.

ВизнатиОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ПризначитиОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Huawei Y 6 PRO» чорного кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1