справа № 489/5458/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/670/18
УХВАЛА
Іменем України

26 вересня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8

встановив:
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 31.07.2018 до обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 29.09.2018.
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою на 60 днів, так як ризики переховування від суду та вплив на свідків та осіб, які підлягають допиту у судовому засіданні в якості свідків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що завершити судовий розгляд до спливу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можливо, а підстави для його зміни на більш м`який запобіжний захід відсутні. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того вивченням даних про особу встановлено, що обвинувачена за місцем своєї реєстрації не проживає, на теперішній час постійного місця проживання не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та наявність у ОСОБА_5 можливості вжити заходів до переховування від суду для уникнення кримінальної відповідальності за вчиненні правопорушення. Також вона може чинити вплив на свідків та осіб, які підлягають допиту у судовому засіданні в якості свідків, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують її, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схилення до відмови давати свідчення, зокрема осіб, які встановлені та допитані в ході досудового розслідування, анкетні відомості яких їй відомі.
Обвинувачена та захисник проти задоволення клопотання заперечували з підстав не передбачення ч.3 ст.315 КПК України такої підстави як для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, недоведеність заявлених прокурором ризиків, а також притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності вперше та наявність в неї сім`ї, зокрема чоловіка, з яким проживає в зареєстрованому шлюбі, та постійного місця проживання, а тому просили змінити тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Залишається ризики переховування обвинуваченої від суду та вплив на свідків та осіб, які підлягають допиту у судовому засіданні в якості свідків, тобто вчення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, в п.103 справи «Анатолій Руденко проти України» (заява № 50264/08) Європейський суд з прав людини вказав, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.
Підтвердженням вказаних ризиків є те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, один з яких за ступенем тяжкості відносяться до особливо тяжкого, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 пенсіонерка, не працює, за місцем реєстрації не проживає, а наявність в неї родини та постійного місця проживання не стримало від вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується. Крім того, судовий розгляд в кримінальному повадженні не можливо закінчити до спливу строку запобіжного заходу, встановленого ухвалою слідчого судді.
За таких обставин, суд вважає доведеними наявність заначених ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
Доводи захисника про відсутність правових підстав для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного слідчим суддею, на стадії судового розгляду суд вважає безпідставними, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 по справі № 1-р/2017 визнано неконституційним положення третього речення ч.3 ст. 315 КПК України, яким було передбачено вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з ініціативи суду за відсутності відпровідного клопотання прокурора.
Інші доводи захисника та обвинуваченої з огляду на вище наведене судом не приймаються, а відтак клопотання захисту про зміну тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 314, 372 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 24 листопада 2018 року (включно).
Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
У задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3