Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4023/17
Провадження № 1-кп/644/122/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження № 0001423 від 30.05.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, розлученого, має малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого обрубувачем на ДП завод Електроважмаш, зареєстрованого і проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2017 року, приблизно о 19-00 год. у кімнаті АДРЕСА_2 , в якій мешкав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на побутовому ґрунті виникла сварка між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Під час сварки ОСОБА_6 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, у своєї кімнаті № 67, яка розташована неподалік від кімнати ОСОБА_9 , взяв молоток, з яким повернувшись до кімнати № 70, та попередив ОСОБА_9 про необхідність закінчення конфлікту, при цьому , погрожуючи останньому молотком. Після чого, навмисно наніс ОСОБА_9 удар молотком по голові. Від удару, ОСОБА_9 розлютився, та став йти на ОСОБА_6 . При цьому, останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс приблизно 7 неспрямованих ударів по голові молотком ОСОБА_9 , розуміючи, що дані тілесні пошкодження є небезпечними для життя потерпілого в момент їх заподіяння. В подальшому, ОСОБА_6 попросив сусідів викликати швидку допомогу, та дочекавшись яку, з місця події пішов, викинувши молоток у вікно.
З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_9 був госпіталізований до ХМК ЛШНМД імені О.І. Мешанінова, де ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 201-А/17 від 07.06.2017 року ОСОБА_9 були спричинені наступні тілесні ушкодження: множинні забійні рани голови, втиснутий перелом тім`яно -потиличної області справа кісток склепіння з ушкодженням речовини головного мозку, внутрішньочерепний крововилив. По ступеню важкості розподілилися наступним чином: - сім поверхневих забійних ран голови- це легкі тілесні ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я; - забійна рана в тім`яно-потиличній області справа, дном якої з`явився втиснутий перелом з ушкодженням речовини головного мозку та внутрішньочеревним крововиливами це тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя.
Причиною смерті ОСОБА_9 стала важка черепно-мозкова травма та її ускладнення - набряк - дислокація стовбуру головного мозку.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєному визнав частково. Пояснив, що обвинуваченого він знає з 2000 року як сусіда по гуртожитку. ОСОБА_9 , зі слів ОСОБА_6 завжди був відлюдькуватий, ніколи не спілкувався із сусідами, раніше часто зловживав алкогольними напоями. Сам же ОСОБА_6 неодноразово надавав ОСОБА_9 допомогу, викликав швидку допомогу, коли той лежав на вулиці біля під`їзду з розбитою головою. Так, 30.05.2017 року, близько 19-00 години, останній повертався з роботи додому, та зустрів сусідку Віту, яка розповіла, що в той день ОСОБА_9 в котрий раз облив сечею коридор, двері, та обмазав двері всіх мешканців фекаліями. Зазначені дії ОСОБА_9 вчиняв на протязі останніх чотирьох місяців, а може й більше. Однак на протязі зазначеного періоду ніхто із мешканців не міг зрозуміти, хто це робить, часто сварились з цього приводу, підозрювали одне одного. Потім ОСОБА_9 викрили. Однак останні сказав, що нічого не знає, розвернувся й пішов. У той вечір 30.05.2017 року сусідка ОСОБА_10 сказала ОСОБА_6 , що ОСОБА_9 зовсім обнаглів, що він, мало того, що обливав сечею стіни, та почав ще й обмазувати фекаліями двері мешканців. ОСОБА_6 піднявся на поверх разом із сусідкою Вітою, де зустрів іншу сусідку - ОСОБА_11 , яка повідомила, що після того, яке це сталось, вона викликала поліцейських, вони приїхали, склали протокол та поїхали. А ОСОБА_9 через деякий час вийшов, йшов по поверсі, махав статевим органом, та випорожнювався. ОСОБА_11 побачила це все із своєю дитиною, сином ОСОБА_12 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що останній має малолітню доньку - ОСОБА_13 , яку дуже любить, та подумав, що його донька також може побачити, як ОСОБА_9 таке робить, та вирішив, що необхідно поговорити з ним. Після цього ОСОБА_6 постукав до кімнати, де проживав ОСОБА_9 , та запитав, навіщо останній так себе поводить, на що ОСОБА_9 почав висловлюватись нецензурною лексикою на адресу ОСОБА_6 та махати руками, намагаючись його вдарити. Оскільки ОСОБА_9 був більше ОСОБА_6 , та на його думку, міцніше, то ОСОБА_6 відчинив двері до своєї кімнати, та взяв перше, що трапилось йому під руку. Це був молоток. Як пояснює ОСОБА_6 , він, в метою самозахисту, повернувся до ОСОБА_9 , показав молоток та попросив заспокоїтись, на що останній почав у відповідь погрожувати ОСОБА_6 . Тоді обвинувачений взяв молоток та один раз вдарив ОСОБА_9 в лоб, не сильно, оскільки сподівався, що це його заспокоїть. Однак натомість, ОСОБА_9 навпаки почав поводити себе ще більш агресивно, почав йти на ОСОБА_6 , погрожуючи позбавити останнього життя, після чого ОСОБА_6 наніс ще декілька, більше п`яти, ударів молотком, з метою самозахисту. Наносив удари до того часу, поки ОСОБА_9 перестав йти на ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_9 перестав йти на ОСОБА_6 , він почав відступати до себе у кімнату, та сів на ліжко. ОСОБА_6 тоді побачив, що у ОСОБА_9 вся голова у крові, та, оскільки у нього не було телефону, він вибіг в загальний коридор та закричав, щоб викликали швидку допомогу. Так як ОСОБА_6 не знав, що робити, побіг по коридору та зустрів сусіда ОСОБА_14 , та просив його заховати молоток, однак ОСОБА_14 відмовився заховати його, після чого ОСОБА_6 викинув молоток у вікно кімнаті, де знаходяться умивальники, повернувся та побачив, що ОСОБА_9 встав та йшов по коридору. В цей час перед очима ОСОБА_6 виникла його донька, та він зрозумів, що йому необхідно її відвідати. ОСОБА_6 повернувся до своєї кімнати, закрив двері та пішов. Перед тим, як піти до доньки, ОСОБА_6 на вулиці побачив молоток, яким він наносив удари, та, оскільки неподалік від цього місця гуляли діти, обвинувачений підняв зазначений молоток, пішов в сторону тролейбусу та викинув його у кущі. Після чого ОСОБА_6 пішов до своєї доньки, яка проживає разом із його колишньою дружиною, взяв доньку та гуляв із нею до вечора. Потім повернув доньку колишній дружині та ходив цілу ніч по вулиці та не знав, що йому робити. Оскільки ОСОБА_6 вважає себе добропорядним громадянином, він хотів йти до поліції з явкою з повинною. Однак зранку пішов знову до своєї доньки, відвів її до дитячого садочку, та пішов додому, оскільки він є ВІЛ-інфікованою людиною, та останньому необхідно приймати лікування, без якого він не зможе жити. В коридорі він побачив поліцейських, підійшов до них та запитав, чи вони не його чекають. Сказав, що візьме таблетки та буде готовий їхати до відділу поліції. Поліцейські запитали, чим ОСОБА_6 наносив удари. Обвинувачений сказав, що молотком та відвів працівників поліції в те місце, куди викинув молоток. Після чого працівники відвезли його до відділку поліції, де ОСОБА_6 надав всі показання, та його відправили до ізолятору тимчасового затримання, де ОСОБА_6 пробув два дні, та за ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Після звільнення ОСОБА_6 одразу ж поїхав до лікарні до ОСОБА_9 , купив медичні препарати, оскільки зрозумів що сталось. ОСОБА_6 надавав ОСОБА_9 допомогу, возив перев`язочні препарати, ліки, однак через шість днів, коли останній приїхав до лікарні, йому сказали, що ОСОБА_9 помер. Після цього ОСОБА_6 зателефонував адвокату та слідчому, повідомив, що ОСОБА_9 помер, та запитав, що йому робити. Оскільки ОСОБА_6 вважав, що у ОСОБА_9 не було родичів, він поїхав до поліції та попросив дозвіл на його захоронення. Йому надали такий дозвіл. Після чого ОСОБА_6 поїхав до моргу, забрав тіло ОСОБА_9 та поховав його. Також ОСОБА_6 зазначив, що у скоєному він розкаюється, у нього була змога вбити ОСОБА_9 , однак останній не бажав цього робити, та не мав умислу та на меті позбавляти останнього життя. Зазначені дії він вчинив лише з метою самозахисту, оскільки побоювався, що у ОСОБА_9 були психічні розлади останнім часом, та він міг його вбити, оскільки був вдвічі більший.
Прокурор вважав вину ОСОБА_6 доведеною в межах ст. 115 КК України, яка повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні і дослідженими в судовому розгляді письмовими доказами та показаннями свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 . Вважає, що ОСОБА_6 діяв з умислом на вбивство ОСОБА_9 , його дії спрямовані відносно потерпілого не дають підстави вважати, що він мав намір спричинити ОСОБА_9 будь-які тілесні ушкодження та були завідомо для нього такими, що потягнуть смерть.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_6 , винуватість обвинуваченого в об`ємі встановленому судом при проведенні судового слідства в межах пред`явленого обвинувачення , підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказами, а саме :
Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 30 травня 2017 року, коли її син ОСОБА_17 , виглянув за двері кімнати гуртожитку щоб викинути у сміття обгортку, він побачив як ОСОБА_9 йшов по загальному коридору будинку АДРЕСА_3 та обливав стіни та двері з пляшки рідиною, схожою на сечу. Син зателефонував з цього приводу ОСОБА_11 та повідомив про те, він щойно спостерігав, на що ОСОБА_11 наказала останньому зачинити двері та нікуди не виходити. Після цього остання зателефонувала до поліції, та повідомила, що її сусід обливає коридор загального користування сечею та запитала, куди їй звертатись. Оператор порадив викликати наряд поліції. Коли ОСОБА_11 . Також повідомила, що за декілька днів до події 30.05.2017 року, її син сказав, що зранку він, пройшовши до загальної вбиральні, побачив як ОСОБА_9 справляв нужду прямо в коридорі туалету, на підлогу та прямо при дитині заправлявся, не намагаючись приховати статевий орган. 30.05.2017 року ОСОБА_11 прийшла додому з роботи та викликала наряд поліції, яким було складено протокол за фактом дій ОСОБА_9 . Після приїзду поліції ОСОБА_9 сказав останнім, що сусідка на нього наговорює, та він нічого подібного не робив. Цього ж вечора, приблизно о шостій годині, ОСОБА_11 , разом із сусідкою Вітою, зустріла на загальному коридорі сусіда ОСОБА_6 , якому розповіла, що було виявлено, що це саме ОСОБА_9 обливав сечею коридор, після чого сусіди розійшлись по своїм кімнатам. ОСОБА_11 займалась хатнею роботою. Через деякий час до ОСОБА_11 прийшла ОСОБА_10 , яка приходить в гості до сусіда ОСОБА_14 , яка попросила викликати швидку допомогу, повідомивши, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_9 . Чим та як саме не казала. Швидку допомогу ОСОБА_11 викликати не змогла, оскільки весь час була зайнята лінія, та через деякий час знову прийшла ОСОБА_10 та сказала, що швидку вже викликали. Пізніше ОСОБА_11 вийшла на коридор загального користування, та їй розповіла ОСОБА_10 , що ОСОБА_6 вдарив молотком ОСОБА_9 , який викинув у вікно з туалетної кімнати. Також ОСОБА_11 розповіла, що одного разу, роки три тому, ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_6 по голові самокатом. Сам ОСОБА_9 ні з ким із сусідів не спілкувався окрім сусіда за прізвищем ОСОБА_18 .
Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що вона перебувала з ОСОБА_6 в офіційному шлюбі, від якого у них є спільна дитина - ОСОБА_19 . ОСОБА_6 свідок характеризувала як цілеспрямовану хорошу людину, який допомагає їй, як матері його дитини, та їх дитині. ОСОБА_16 проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6 під час перебування у шлюбі з останнім близько чотирьох років. За час проживання за вказаною адресою ОСОБА_9 бачила рідко, ніколи не бачила, щоб він з кимось спілкувався. Пояснила, що 30.05.2017 року ввечері ОСОБА_6 прийшов до неї додому, попросив вийти. Повідомив що він побився з ОСОБА_9 . На питання ОСОБА_16 на скільки сильно побились, ОСОБА_6 точно нічого не говорив, більше мовчав. При цьому сам обвинувачений перебував у дещо збудженому стані. ОСОБА_6 попросив ОСОБА_16 відпустити доньку разом із ним щоб сходити до магазину за покупками, на що остання погодилась. Пізніше, приблизно через півтори - дві години ОСОБА_6 привів назад доньку додому та пішов, куди саме ОСОБА_16 не знає. На наступний день ОСОБА_16 відводила доньку до садочка, та по дорозі зустріла ОСОБА_6 , який тоді вже більш детально розповів про конфлікт, що стався між ним та ОСОБА_9 . Повідомив, що вдарив останнього молотком по голові, та що він розуміє, що відповідальність він буде змушений нести. При цьому, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_16 взяти ключі від кімнати в гуртожитку, оскільки там були домашні тварини.
Поясненнями свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що за адресою: АДРЕСА_4 він проживає близько року із своєю дружиною. ОСОБА_6 знає як сусіда, охарактеризував його як хорошу людину. З ОСОБА_9 ОСОБА_14 не багато спілкувався. Останнім часом ОСОБА_14 стало відомо, що ОСОБА_9 почав мочитись у невстановлених місцях, а саме у загальному туалеті та загальному коридорі. При цьому, коли ставалось так, що свідок спілкувався із потерпілим, то це було з приводу організаційних питань мешканців будинку, наприклад здавати гроші на замок, і ОСОБА_9 завжди негативно реагував на подібні розмови. 30.05.2017 року, о вечірній годині, у ОСОБА_14 в гостях був знайомий, в кімнату зайшла ОСОБА_20 та повідомила останнім, що на коридорі щось відбувається. ОСОБА_14 не придав значення її словам, однак остання через деякий час знову зайшла до кімнати та сказала, що у коридорі відбувається що серйозне. Після чого, ОСОБА_14 вийшов на загальний коридор та побачив ОСОБА_6 і потерпілого. ОСОБА_9 наполовину лежав наполовину сидів на дивані у своїй кімнаті з розбитою головою, однак був при свідомості. ОСОБА_6 стояв мовчки в коридорі із молотком у руках. При цьому, останній попросив ОСОБА_14 сховати молоток, на що останній відмовив. ОСОБА_14 пішов десь і знайшов кусок бинта, зайшов у кімнату, хотів перемотати голову ОСОБА_9 , однак зблизька зрозумів, що одного шматка бинта йому не вистачить, та в цей момент хтось із сусідів зайшов до кімнати та повідомив, що вже їде швидка допомога. ОСОБА_9 сам міг говорити та попросив також викликати швидку. Через деякий час, коли вже викликали швидку допомогу, а ОСОБА_14 вийшов в коридор, він бачив, як сам ОСОБА_9 з розбитою головою йшов коридором до сусіда ОСОБА_17 , ОСОБА_14 попрямував за ним, зайшов до сусіда, ОСОБА_9 там сидів, та у цей самий час приїхала швидка допомога. Потім приїхала бригада реанімації, та ОСОБА_14 попросили допомогти винести ОСОБА_9 до карети реанімації.
Поясненнями свідка ОСОБА_21 , яка суду пояснила, що за адресою: АДРЕСА_4 вона іноді проживала , оскільки там проживав її хлопець. ОСОБА_6 вона знала як сусіда, охарактеризувала останнього як хорошу людину, не конфліктну. Потерпілого ОСОБА_9 вона знала як відлюдькуватого, грубого, який ніколи не вітався. З потерпілим у ОСОБА_21 був однин раз конфлікт з приводу того, що останній заливав сечею загальний туалет. 30.05.2017 року в вечірній час по дорозі додому з роботи вона зустріла ОСОБА_6 та вони пішли додому, він до себе, вона до себе. ОСОБА_21 розповіла ОСОБА_6 , що вдень викликали патруль поліції до ОСОБА_9 з приводу того, що останній заливав сечею двері в загальному коридорі. Через деякий час ОСОБА_21 почула крики та шум з загального коридору, вийшла подивитись, що там сталось, та побачила, що у ОСОБА_9 у кімнату були відчинені двері, ОСОБА_21 та її чоловік ОСОБА_14 зазирнула туди, та побачила що ОСОБА_9 напівлежить на ліжку та в нього йде кров з голови. ОСОБА_6 при цьому стояв біля потерпілого. В руках у ОСОБА_6 був якийсь предмет, схожий на топірець для відбивання м`яса. ОСОБА_6 в цей час говорив до ОСОБА_9 Ще раз таке зробиш, я тебе вдарю. ОСОБА_9 при цьому мовчав, жодної змоги надавати якийсь опір ОСОБА_6 . ОСОБА_9 фізично не мав. Очі в останнього були відкриті, але здавалось, що він знепритомнів. ОСОБА_14 пізніше розказав ОСОБА_21 , що ОСОБА_6 просив тоді його викинути молоток, точно не пам`ятає, що саме казав ОСОБА_14 . ОСОБА_14 відмовився та сказав, що піде шукати бинт. ОСОБА_21 із ОСОБА_14 вийшли з кімнати та ОСОБА_21 викликала швидку допомогу. Викликала не з кімнати, а виходила в кімнату для куріння. Однак, коли вона додзвонилась до швидкої допомоги, їй необхідно було з`ясувати у ОСОБА_9 повністю його ім`я, прізвище та по-батькові та скільки йому років. Вона повернулась до кімнати ОСОБА_9 , в кімнаті в той час нікого окрім самого потерпілого не було. На всі запитання ОСОБА_9 надав більш менш зрозумілу відповідь. ОСОБА_21 спустилась на вулицю чекати швидку допомогу. Хвилин через п`ятнадцять, коли швидка приїхала, та бригада разом із ОСОБА_21 піднімались до ОСОБА_9 , ОСОБА_6 як раз спокійно спускався вниз. Коли бригада швидкої допомоги піднялась на поверх, де проживав ОСОБА_22 , останнього в кімнаті вже не було. В той час вийшов сусід, дядя ОСОБА_23 , та сказав, що ОСОБА_9 у нього в кімнаті. Бригада швидкої допомоги зайшла в кімнату до дяді ОСОБА_24 , оглянула потерпілого, перебинтували йому голову, та викликала поліцію. ОСОБА_25 жодної медичної допомоги ОСОБА_9 не надавав, лише ОСОБА_14 хотів спершу бинтом перев`язати рану, однак коли побачив її зблизька, злякався та передумав.
Показаннями свідка ОСОБА_26 , який суду пояснив, що з ОСОБА_6 він познайомився на роботі, де часто підказував обвинуваченому що і як необхідно робити. Працювали в одному цеху. ОСОБА_6 охарактеризував як відмінного працівника, відповідальну, спокійну та дружелюбну людину. ОСОБА_9 свідок ОСОБА_26 бачив двічі, коли приходив до ОСОБА_6 у гості, одного разу коли йшов до туалету, в той раз ОСОБА_9 на виході із вбиральні навмисне, змінив траєкторію ходьби, зачепив плечем ОСОБА_26 . Вдруге, коли також був в гостях у ОСОБА_6 , ОСОБА_26 заходив у двері, а ОСОБА_9 виходив, при цьому почав з неповагою задавати питання до кого та навіщо ОСОБА_26 йде. На скільки ОСОБА_26 чув від ОСОБА_6 , ОСОБА_9 був людиною, яка завжди сама собі на думці, на зауваження сусідів не реагував, по чутках розливав сечу у загальному коридорі. Однак з цього приводу ОСОБА_6 не виказував неприязливість до ОСОБА_9 , та напроти був м`яким. Також пояснив, що останнім часом, коли приходив у гості до ОСОБА_6 чув у загальному коридорі запах сечі, про що ОСОБА_6 пояснив, що чув, ніби то це ОСОБА_9 розливає сечу.
Показаннями свідка ОСОБА_27 , який суду пояснив, що ОСОБА_6 знає як сусіда, охарактеризував як дружелюбну людину, який спілкується із донькою. ОСОБА_9 він знав погано, оскільки останній ніколи ні з ким не спілкувався. Чув, що ОСОБА_9 непристойно поводився перед дитиною, а саме мочився у коридорі туалету, не приховуючи статевий орган. Також свідок суду пояснив, що у загальному коридорі останнім часом постійно стояв запах сечі. Сусіди казали, що це ОСОБА_9 розливав, однак сам свідок цього не бачив.

Протоколом огляду місця події від 30.05.2017 року, з доданою фото таблицею до протоколу огляду місця події , згідно якого в присутності понятих, спеціаліста було оглянуто кімнату № НОМЕР_1 , коридор 4 поверху в будинку АДРЕСА_3 , та було вилучено з квартири:
- наволочку з малюнком квітів зі слідами речовини бурого кольору;

- сіре покривало з малюнками квітів зі слідами речовини бурого кольору;

- чоловічі окуляри зі слідами речовини бурого кольору;
- газету «Сьогодні» зі слідами речовини бурого кольору;
- змиви з підлоги речовини бурого кольору;
- два відрізки ліпкої стрічки зі слідами рук з ручки дверей;
- чотири відрізки ліпкої стрічки зі слідами рук з дверей;
а.с.168-175

Протоколом затримання ОСОБА_6 від 31.05.2017 року, в ході якого у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено:
- футболку чорного кольору із малюнком;
- штани спортивні, зі тканини сірого кольору;
- кросівки сірого кольору;
- шкарпетки білого кольору;
а.с176-177

Протоколом слідчого експерименту від 31.05.2017 року з доданою до нього фото таблицею та диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_6 показав, як саме він 30.05.2017 року наносив удари потерпілому ОСОБА_9 , скільки ударів наносив, куди він викинув молоток, яким наносив удари по голові ОСОБА_9
а.с.178-185

Ухвалою слідчого судді від 02.06.2017 року, згідно якої накладено арешт на майно, а саме: брюки спортивні з тканини сірого кольору, футболку чорного кольору із малюнком, кросівки сірого кольору, шкарпетки білого кольору, молоток, які були вилучені під час затримання ОСОБА_6 та під час проведення за його участі слідчого експерименту.
а.с.188

Постановою слідчого від 22.06.2017 року, з талоном № 207, якою визнано речовими доказами і приєднано до справи речі, які були вилучені під час огляду місця події 30.05.2017 року і під час затримання ОСОБА_6 31.05.2017 року, крім того молоток та нитки , упаковані в полімерний пакет, зразок крові ОСОБА_6 у паперовому пакеті змиви з рук ОСОБА_6 , зрізи нігтьових пластин ОСОБА_6 у двох паперових пакетах, марлевий тампон-змив та нитки залишки після дослідження у паперовому пакеті, паспорт ОСОБА_9 , вилучений в ході огляду місця події, ключ від кімнати АДРЕСА_2 .
а.с.192-193

Постановою слідчого про визнання речовими доказами від 31.05.2018 року, якою визнано речовими доказами диск Verbatim DVD-R, із відео-зйомкою слідчого експерименту від 31.05.2017 року.
а.с. 187

Протоколом пред`явлення речей для впізнання із доданими до нього фото від 15.06.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав молоток на фото № 1, як такий, що ОСОБА_6 прохав заховати 30.05.2017 року.
а.с. 189-191

Ухвалою слідчого судді від 02.06.2017 року, згідно якої в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
а.с.131-133

Висновком судово-психіатричної експертизи № 413 від 12.06.2017 року, згідно якої ОСОБА_6 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
а.с.194-196

Висновком судово-цитологічної експертизи № 631-Ц/17 від 13.06.2017 року, згідно якої групова належність крові потерпілого ОСОБА_9 -О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Група крові ОСОБА_6 О (І) з ізогемаглютинінами анти -А, анти-В. В результаті проведення судово-медичної експертизи молотку, який було вилучено 31.05.2017 року під час проведення слідчого експерименту із ОСОБА_6 з кущів, поблизу будинку АДРЕСА_5 , встановлено наступне: в об`єктах № № 1-5 знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлений антиген Н, який властивий для групи крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином враховуючи отримані результати досліджень і групи крові осіб, які проходять по справі, можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належністю крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від підозрюваного ОСОБА_6 , при умові наявності у нього тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішною кровотечою на момент вказаних подій; в об`єкті № 6 сліди крові не знайдені.

а.с.136-138

Висновком судово-цитологічної експертизи № 628-Ц/17 від 13.06.2017 року, згідно якої групова належність крові потерпілого ОСОБА_9 -О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Група крові ОСОБА_6 О (І) з ізогемаглютинінами анти -А, анти-В. В результаті проведення судово- медичної експертизи марлевого тампону -змиву, який було вилучено 30.05.2017 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 , з підлоги кімнати, встановлено, що речовина на тампоні є кров`ю людини групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається, проте неможливо також виключити походження кров в даному об`єкті і від підозрюваного ОСОБА_6 , при умові наявності у нього тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечою на момент вказаних подій.

а.с.139-141

Висновками судових медичних експертиз №386-Ис/17 від 12.06.2017 року, №387-Ис/17 від 12.06.2017 року, №390-Ис/17 від 12.06.2017 року, №391-Ис/17 від 12.06.2017 року, №392-Ис/17 від 12.06.2017 року, №393-Ис/17 від 12.06.2017 року, згідно яких на футболці, спортивних штанах, покривалі, окулярах, наволочці, газеті, вилучених під час огляду місця події і під час затримання ОСОБА_6 30.05.2017 року, знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 , крім того не можна виключити походження цієї крові і від ОСОБА_6 при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечою.
а.с. 145-156

Висновком судово- медичної експертизи № 381-Іс/17 від 31.05.2017 року, згідно якої кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи О с ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.

а.с. 134

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_6 № 178-І/17 від 31.05.2017 року згідно якої у ОСОБА_6 мається: садно на правій нозі, яке виникло від дії тупого твердого предмету з обмеженою діючою поверхнею за механізмом удар-тертя. Це ушкодження могло бути отримане в термін за 3-4 діб до моменту проведення експертизи. По ступеню тяжкості це легке тілесне ушкодження.

а.с. 135

Висновком судово-медичної експертизи № 201-А/17 від 22.06.2017 року, у зв`язку з подіями 30.05.2017 року у ОСОБА_9 мали місце наступні ушкодження: -множинні забійні рани голови, втиснутий перелом тім`яно-потиличної області справа кісток склепіння з ушкодженням речовини головного мозку, внутрішньочеревним крововиливами. Причиною смерті ОСОБА_9 з`явилася важка черепно-мозкова травма та її ускладнення-набряк-дислокація стовбуру головного мозку. Наявні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Форма ран, які були виявлені у ОСОБА_9 , свідчать про те, що вони могли бути спричинені молотком, який був наданий на експертизу. Також можна сказати, що деякі рани були спричинені від дії робочої частини молотка, а деякі від носка молотка. Наявні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_9 , могли утворитися , можливо, за тих обставин, на які вказано в постанові слідчого. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту. Стосовно живої людини, ушкодження, які мали місце у ОСОБА_9 , по ступеню важкості розподілилися наступним чином: - сім поверхневих забійних ран голови- це легкі тілесні ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я; - забійна рана в тім`яно-потиличній області справа, дном якої з`явився втиснутий перелом з ушкодженням речовини головного мозку та внутрішньочеревним крововиливами це тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя.

Між отриманими ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 міг здійснювати самостійні дії нетривалий час. Згідно історії хвороби № 14368 з ХМКЛШНМД кров ОСОБА_9 відноситься до групи А (П) резус позитивна. Згідно історії хвороби № 14368 з ХМКЛШНМД проба «Алкотест» на момент шпиталізації у ОСОБА_9 негативна.

а.с.142-144

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . Таку кваліфікацію дій ОСОБА_6 колегія суддів вважає помилковою і кваліфікує його дії за ч.2 ст.121 КК України . При цьому, виходить із наступного…..

Колегія суддів під час кваліфікації дій ОСОБА_6 враховує вимоги ст.337 КПК України, якою передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, враховуючи те, що суд має право вийти за межі висунуто обвинувачення, зазначеного обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я» №2 от 07.02.2003 року з наступними доповненнями та змінами звернув увагу судді на те, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Суд враховує підстави що передували подіям 30.05.2017 року, поведінку обвинуваченого та потерпілого під час події, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя потерпілого, спосіб нанесення ударів та знаряддя злочину, кількість ударів, характер та локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, та дії обвинуваченого після їх припинення.

Так, згідно досліджених судом доказів ОСОБА_6 раніше мав конфлікт на побутовому ґрунті з ОСОБА_9 , але ніколи не висловлював погрози вбивством на адресу останнього. В подальшому, ОСОБА_6 навпаки уникав конфліктних ситуацій з потерпілим. Також суд враховує, і ту обставину, що з самого початку конфлікту 30.05.2017 року дії ОСОБА_6 не були спрямовані на позбавлення життя потерпілого. Так, обвинувачений пояснив, що тривалий час, на коридор місяця загального проживання жильців, хтось постійно виливав предмети особистого спорожнення, але встановити цю особи мешканці не могли. Та лише 30.05.2017 року було достовірно встановлено, що це ОСОБА_9 . Розглядаючи мотив події , що сталася 30.05.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 були спрямовані на припинення в подальшому неправомірної поведінки потерпілого, а не на позбавлення останнього життя. Такий намір вбачається в діях обвинуваченого, який відразу намагався лише поговорити з потерпілим, заздалегідь не готував знаряддя злочину. Але , як він пояснював в судовому засіданні, після непорозуміння з боку потерпілого, а також враховуючи різні фізичні властивості обох осіб, де ОСОБА_9 мав очевидну перевагу перед ОСОБА_6 , та, сприймаючи погрозливий вислів на свою адресу і дію, спрямовану в напрямок обвинуваченого, як можливість фізичної розправи, ОСОБА_6 взяв в кімнаті молоток, і вже попередивши про припинення конфлікту наніс перший удар по голові ОСОБА_9 . Крім того, ОСОБА_28 пояснив суду, що від удару ОСОБА_9 розлютився ще більше, та став стрімко йти на ОСОБА_28 , який почав наносити ряд не навмисних та не прицільних ударів, ухиляючись від потерпілого, з метою його зупинити. Такі пояснення ОСОБА_6 узгоджуються з висновком судово - медичної експертизи № 201-А/17 від 22.06.2017 року, а саме за механізмом їх нанесення. Так відповідно до вказаної експертизи на голові ОСОБА_9 виявлено-множинні забійні рани голови і інші ушкодження. Висновки вказаної експертизи свідчать про те , що деякі рани були спричинені від дії робочої частини молотка, а деякі від носка молотка. Наявні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_9 , могли утворитися , можливо, за тих обставин, на які вказано в постанові слідчого. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту. Стосовно живої людини, ушкодження, які мали місце у ОСОБА_9 , по ступеню важкості розподілилися наступним чином: - сім поверхневих забійних ран голови- це легкі тілесні ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я; - забійна рана в тім`яно-потиличній області справа, дном якої з`явився втиснутий перелом з ушкодженням речовини головного мозку та внутрішньочеревним крововиливами це тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя. Між отриманими ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Такі висновки повністю відповідають поясненням обвинуваченого в частині нанесення ударів, та спростовують позицію прокурора, про прямий умисел ОСОБА_6 на умисне нанесення ударів ОСОБА_9 , спрямованих на вбивство. Крім того, ОСОБА_6 , після нанесення ударів молотком бачив, що ОСОБА_9 був живий, тож, обвинувачений міг довести свій злочин до кінця, але припинив злочинний намір, бо не мав умислу на позбавлення життя потерпілого. Натомість ОСОБА_6 попросив сусідів викликати швидку допомогу. Та перебував у своїй кімнаті АДРЕСА_7 , його присутність бачили свідки , допитані в судовому засіданні ОСОБА_14 та ОСОБА_21 . При цьому, посилання прокурора на ту обставину, що ОСОБА_6 намагався покинути місце злочину та сховати знаряддя злочину молоток, спростовуються саме активними діями обвинуваченого. Так , дійсно, злякавшись скоєного, як пояснив свідок ОСОБА_14 , ОСОБА_6 просив сховати молоток, але в подальшому викинув молоток у вікно кімнаті, де знаходяться умивальники. Однак , вранці наступного дня ОСОБА_6 , усвідомлюючи скоєне, самостійно з`явився у кімнату 70, де проживав потерпілий та перебували робітники поліції, пояснив, що саме він наніс тілесні пошкодження останньому, та добровільно видав знаряддя злочину молоток. Всі подальші події, а саме, ті обставина, що ОСОБА_6 купував ліки та відвідував потерпілого у лікарні протягом шести днів, коли останній був живий, в подальшому за особисті кошти поховав потерпілого, говорять про розкаяння обвинуваченого у вчиненому злочині, і також спростовують позицію державного обвинувачення.

Оцінюючи в сукупності всі докази, які були надані, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, виходячи з вимог ст. 22,26 КПК України, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 відносно потерпілого ОСОБА_9 не містять складу злочину передбаченого ч.1ст. 115 КК України, оскільки характер дій обвинуваченого , надані суду докази і аналіз подій, що відбувалися, беззаперечно свідчать про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_9 , встановлено, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні, а саме за спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть потерпілого. Викладене обґрунтовано надає можливість колегії суду змінити кваліфікацію скоєного злочину.

При кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», у п.43 якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

У цій правовій позиції можна виокремити такі конститутивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено «поза розумним сумнівом».

Посилання ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 , на те, що ОСОБА_6 наніс 8 ударі молотком захищаючись від неправомірних дій ОСОБА_9 , тобто діяв в межах необхідної оборони або з її перевищенням, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Так, Пленум ВСУ у постанові №1 від 26 квітня 2002 року вказав, що при встановлені наявності або відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Пояснення ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_9 , намагався його вдарити, та його поведінку останній сприймав, як загрозу своєму життю, в зв`язку із чим мав необхідність захищатися та наносити удари потерпілому, не підтверджені жодним доказом в судовому засіданні. Тілесні ушкодження у обвинуваченого, які б були отримані останнім під час необхідної оборони, або її перевищення у обвинуваченого не виявлені. Отже позиція обвинуваченого і сторони захисту, що дії потерпілого ОСОБА_9 , на які в поясненнях посилався обвинувачений, давали б достатні підстави вважати ОСОБА_6 , що має місце реальна і безпосередня загроза посягання на його життя, і останній не усвідомлював і не міг усвідомлювати помилковість свого припущення, внаслідок чого став захищатися і наносити удари потерпілому є неузгодженою та спростовується іншими, встановленими судом обставинами кримінального правопорушення.

Враховуючи всі встановлені судом обставини кримінального правопорушення, оцінуючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство знайшли своє підтвердження, а його вина в пред`явленому обвинуваченні на вбивство не доведена відповідно критерію «поза розумним сумнівом», саме тому колегія суддів кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за наслідками, які фактично наступили, тобто за ч.2 ст. 121 КК України, а не за ч.1 ст.115 КК України, як помилково кваліфіковано його дії стороною обвинувачення.

3 урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєному доведена повністю і його дії кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, розлучений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і батьків пенсіонерів, має постійне місце роботи та працює ДП Завод «Електроважмаш» обрубником, за місцем роботи характеризується позитивно, користується повагою з боку працівників, має постійне місце проживання і реєстрацію місця проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило. На обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах ОСОБА_6 не перебуває. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 хворіє на СНІД та вірусний гепатит «С», має ряд хронічних захворювань, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що для виправлення та попередження скоєння нових злочинів ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме, призначити більш м`яке покарання, ніж те, що передбачено законом, а саме, призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Обґрунтовуючи призначення покарання за ст. 69 КК України, виходить із наступного.

Ст.69 КК України передбачає, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення , може перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання ніж зазначеного в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Як зазначено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш мякого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості і вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний в мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на помякшення покарання, а в резолютивній частині послатись на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому, необхідно врахувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Отже, суд враховує: 1) характеристику обвинуваченого, а саме, те , що обвинувачений має постійне місце роботи, позитивну характеристику ОСОБА_6 , як , за місцем роботи , так і за місцем проживання, наявність постійного місця реєстрації та проживання, наявність утриманців батьків пенсіонерів та малолітньої дитини, стан здоров`я останнього, а саме, те що ОСОБА_28 є ВІЛ інфікованим, та хворіє на гепатит «С», має ряд хронічних захворювань; 2) дії обвинуваченого під час та після злочину, а саме: відсутність спрямованості умислу на вбивство особи потерпілого, надання матеріальної допомоги під час перебування потерпілого в лікарні, поховання потерпілого; 3) ставлення до скоєного злочину, а саме щире каяття в скоєному злочину. При цьому, позиція обвинуваченого про повне невизнання провини в рамках пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України, є його невід`ємним правом і закріплена у принципі презумпції невинуватості. При цьому ОСОБА_6 визнавав себе винним у скоєнні злочину, вчиненому під час необхідної оборони або її перевищення. Колегія суддів таку позицію розцінює наступним чином. Обвинувачений, з початку розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не спростовав події скоєного злочину, останній протягом всього розгляду справи надавав суду правдиві пояснення, які знайшли своє підтвердження в доказах, і стали підставою для зміни кваліфікації. Протягом всього розгляду справи обвинувачений щиро розкаявся, що підтверджено як його поведінкою так і діями, спрямованими на надання медичної допомоги потерпілому. Таким чином, встановлення провини обвинуваченого та призначення покарання є дискреційними повноваженнями суду, тому колегія суду приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді обмеження волі. Крім того, призначення саме такого виду покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Доля речових доказів вирішується судом в порядку ст.100 КПК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з часу прибуття і постановки засудженого на облік до установи відбування покарання, зарахувавши йому у відбуття покарання час тримання його під вартою з 31.05.2017 року по 02.06.2017 року включно за правилами ч.1 п. в ст.72 та ч.5 ст.72 КК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання , із застосуванням ст. 69 КК України, то б то більш м`яке, ніж те , що передбачено законом, у вигляді 5 ( п`яти) років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з часу прибуття і постановки засудженого на облік до установи відбування покарання, зарахувавши йому у відбуття покарання час тримання його під вартою з 31.05.2017 року по 02.06.2017 року включно за правилами ч.1 п. в ст.72 та ч.5 ст.72 КК України, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі та одному дню позбавлення волі дорівнює два дні обмеження волі.

Речові докази: покривало сірого кольору, наволочка з малюнком квітів, футболка чорного кольору, спортивні штани, окуляри, газета «Сьогодні», молоток та нитки після дослідження, упаковані в полімерний пакет, зразок крові ОСОБА_6 у паперовому пакеті, змиви з рук ОСОБА_6 , контрольний зразок, у трьох паперових пакетах, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_6 у двох паперових пакетах, марлевий тампон-змив та нитки після дослідження у паперовому пакеті, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Індустріального ВП ГУНП в Харківській області- знищити; паспорт ОСОБА_9 , вилучений в ході огляду місця події, ключ від кімнати АДРЕСА_2 -зберігати в камері зберігання речових доказів Індустріального ВП ГУНП в Харківській області; кросівки та шкарпетки, вилучені під час затримання ОСОБА_6 - вважати повернутими власнику; диск Verbatim DVD-R, із відео-зйомкою слідчого експерименту від 31.05.2017 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк, але з часу отримання ним копії вироку суду.

Головуючий - суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3