УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000119, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні двох дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України , у кримінальному провадженні № 0000119 від 06.04.2018 року. В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що на початку квітня 2018 року невстановлені на цей час досудовим розслідуванням особи, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вирішили вчинити в Україні терористичні акти, а саме із застосуванням зброї вбити громадян Російської Федерації зокрема громадських активістів, колишніх співробітників спеціальних служб РФ, які змушені були виїхати з Російської Федерації до України через постійні погрози їх життю у зв`язку з публічною критикою державної влади Російської Федерації та її керівників. З метою невстановлена на цей час досудовим розслідуванням особа, не пізніше 05.04.2018 запропонувала громадянину України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошову винагороду організувати вчинення вказаних терористичних актів, передавши при цьому йому інформацію щодо осіб, які повинні загинути у результаті їх вчинення, серед яких був громадянин Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, розпочав організовувати вчинення терористичного акту вбивства із застосуванням зброї громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, ОСОБА_8 організував готування до терористичного акту, тобто застосування зброї з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до загибелі людини, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України. Крім того, на переконання слідчого, наявні ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурори підтримали доводи клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, вважаючи, саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, наполягаючи на тому, що висунута підозра грунтується тільки на домислах сторони обвинувачення, при цьому відсутній зазначений стороною обвинувачення ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, тому просили відмовити у задоволенні клопотання. Оспорювали наявність даних на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ст.258 КК України, наявність реальних ризиків, вважаючи клопотання слідчого необґрунтованим. Крім того, підозрюваний зазначив, що не має наміру ухилятися від слідства та суду.

Слідчий суддя, вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.
Головним слідчим управлінням СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 від 06.04.2018 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. ст. 258 КК України.
30.05.2018 р. об 13 год. 12 хв. ОСОБА_8 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.
30.05.2018 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Зокрема, такими даними є надані органом досудового розслідування матеріалами, а саме: повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення ДЗНД СБ України від 06.04.2018; рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 10.04.2018; протоколом затримання особи, підозрюваної у вченні злочину від 30.05.2018; повідомленням про підозру від 30.05.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.04.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.05.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.05.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.05.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.05.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.05.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.05.2018; протоколами огляду; протоколом обшуку від 30.05.2018 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності достатньою мірою підтверджують факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258 КК України.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Разом із цим, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на значну суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення даних злочинів покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених співучасників кримінального правопорушення у якому він підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними. Слідчий суддя враховує , що ОСОБА_8 має сім`ю та постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, але підозрюваний може вчинити дії з метою переховування.
Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за умови, якщо прокурор доведе, зокрема, що особу повідомлено про підозру у вчиненні злочину.Санкція ч.3 ст.258 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_8 передбачає позбавлення волі понад вказаний строк.Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя приймає до уваги, що ч. 5 ст. 176 КПК прямо забороняє застосування до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за ст. 258 КК України, іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Водночас, відповідно до положень статті 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, який передбачає, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 визначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо.
Усі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й не справедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.
При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя. Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосуванням насильства відносно потерпілого, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000119, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою визначити в межах досудового розслідування строком 60 діб, тобто до 28 липня 2018 року включно.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва прокурором, підозрюваним, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1