Справа № 297/2937/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

30 травня 2012 року, в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді керуючого ТВБВ № 10006/0135 Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк», будучи службовою та матеріально відповідальною особою, знаходячись в приміщенні ТВБВ № 10006/0135 Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк» за адресою м. Берегово по вул. Мукачівська, 4/1, зловживаючи своїм службовим становищем та довірою ОСОБА_7 , який на умовах договору № 135926 від 03.05.2012 року вніс на вклад «Депозитний» кошти в сумі 10574 доларів США строком на 6 місяців, під приводом укладання нового договору «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» вмовив останнього достроково розірвати попередній договір та під час складання нового фіктивного договору, з метою незаконного збагачення, привласнив вилучені з каси банку гроші в сумі 10574 доларів США. При цьому, ОСОБА_7 був впевнений, що його кошти знаходяться на депозитному рахунку під процентами. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 значну матеріальну шкоду в розмірі 10574 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 84485,20 гривен.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, тобто у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, 30 жовтня 2012 року, в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді керуючого ТВБВ № 10006/0135 Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк», знаходячись в приміщенні відділення вищевказаного банку, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем та довірою ОСОБА_6 , який на умовах договору № 1311406 від 19.09.2012 року вніс на вклад «Депозитний» кошти в сумі 18400 доларів США строком на 3 місяці 2 дні, під приводом укладання нового договору «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», вмовив останнього достроково розірвати попередній договір та під час складання нового фіктивного договору, з метою незаконного збагачення, вилучені з каси банку гроші в сумі 18400 доларів США привласнив, хоча ОСОБА_6 був впевнений, що його кошти знаходяться на депозитному рахунку під процентами. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду у великих розмірах, а саме в розмірі 18400 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 147071,20 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого повторно, у великих розмірах.

Також, 13 жовтня 2014 року, в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді керуючого ТВБВ № 10006/0135 Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк», знаходячись у відділенні банку за вищевказаною адресою, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем та довірою ОСОБА_6 , який на умовах договору № 1311406 від 19.09.2012 року вніс на вклад «Депозитний» кошти в розмірі 18400 доларів США строком на 3 місяці 2 дні, під приводом укладання нового договору «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» вмовив останнього достроково розірвати попередній договір та склав фіктивний договір № 17511709 від 13.10.2014 року на вклад «Депозитний» та квитанцію № 8323906 від 13.10.2014 року про внесення в банк коштів згідно договору, які власноручно підписав та скріпив банківською печаткою, чим підробив такі документи.

Також, 12 листопада 2014 року, в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді керуючого ТВБВ № 10006/0135 Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк», знаходячись у відділенні банку за вищевказаною адресою, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем та довірою ОСОБА_6 , який на умовах договору № 1311406 від 19.09.2012 року вніс на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» кошти в сумі 18400 доларів США строком на 3 місяці 2 дні, під приводом укладання нового договору «Депозитний», вмовив останнього достроково розірвати попередній договір та склав фіктивний договір № 28175301 від 12.11.2014 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» та квитанцію № 11683407 від 12.11.2014 року про внесення в банк коштів згідно договору, які власноручно підписав та скріпив банківською печаткою, чим підробив такі документи.

Крім того, 20 січня 2015 року, в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді керуючого ТВБВ № 10006/0135 Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк», знаходячись у відділенні банку за вищевказаною адресою, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем та довірою ОСОБА_6 , який на умовах договору № 1311406 від 19.09.2012 року вніс на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» кошти в сумі 18400 доларів США строком на 3 місяці 2 дні, під приводом укладання нового договору «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», вмовив останнього достроково розірвати попередній договір та склав фіктивний договір № 17511709 від 20.01.2015 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» та квитанцію № 8323906 від 20.01.2015 року про внесення в банк коштів згідно договору, які власноручно підписав та скріпив банківською печаткою, чим підробив такі документи.

В подальшому, 27 березня 2015 року, в невстановлений слідством час ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді керуючого ТВБВ № 10006/0135 Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк», знаходячись у відділенні банку за вищевказаною адресою, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем та довірою ОСОБА_6 , який на умовах договору № 1311406 від 19.09.2012 року вніс на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» кошти в сумі 18400 доларів США строком на 3 місяці 2 дні, під приводом укладання нового договору «Депозитний» вмовив останнього достроково розірвати попередній договір та склав фіктивний договір № 17511709 від 27.03.2015 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» та квитанцію № 8323906 від 27.03.2015 року про внесення в банк коштів згідно договору, які власноручно підписав та скріпив банківською печаткою, чим підробив такі документи.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме в службовому підробленні, тобто складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що він, перебуваючи на посаді керівника Берегівського відділення ВАТ «Ощадбанк» № 10006/0135, кошти які були внесені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на рахунки привласнив та використовував їх на власні потреби, а потерпілим виплачував відсотки які нібито нараховані банком. Обіцяв в майбутньому подібного не вчиняти та просив суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, та пояснив, що на його думку, що саме банк, як юридична особа, повинен відшкодувати завдану йому шкоду. У зв`язку з цим, він не заявив цивільний позов до ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав аналогічні пояснення.

Представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 повністю підтримав думку своїх довірителів.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, тобто в привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого повторно та у великих розмірах, та в службовому підробленні, тобто складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеними статтями правильною.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, а також, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує також те, що він позитивно характеризується за місцем проживання (а. с. 92).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 1 рік, за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 2 роки, а за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 2 роки.

При цьому, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, ОСОБА_4 вчинив 30 травня 2012 року. Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Стосовно кримінальне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України вчинив 27 березня 2015 року. Дане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та карається штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу. Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три і відповідно п`ять років.

У зв`язку з цим, суд вважає звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Враховуючи наведене, суд вважає призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, що, на думку суду, буде необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до п. п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі та як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів та документів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Речові докази: договір № 1311406 на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» від 19.09.2012 року, укладений з ОСОБА_6 , заяву на видачу готівки № 1311406 від 30.10.2012 року, заяву на переказ готівки № 1311406 від 19.09.2012 року, договір № 17511709 від 13.10.2014 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», квитанцію № 8323906 від 20.01.2015 року, договір № 17511709 від 20.01.2015 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», квитанцію № 8323906 від 27.03.2015 року, договір № 17511709 від 27.03.2015 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», CD-диск з записом розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , квитанцію № 11683407 від 12.11.2014 року, договір № 28175301 від 12.11.2014 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», договір № 135926 від 03.05.2012 року, укладений з ОСОБА_7 , заяву на видачу готівки від 30.05.2012 року, які зберігаються при матеріалах даного кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, слід надалі зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з довідок про витрати на проведення експертиз, вартість експертизи № 4/165 від 16.06.2016 року становить 1100,5 гривень (а. с. 94); вартість почеркознавчих експертиз 1319,4 гривень (а. с. 95, 96).

У зв`язку з наведеним, процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 2419,9 гривень стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_4 , застосований ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 03.11.2016 року, сплив 01.01.2017 року. В судовому засіданні встановлено, що захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 вніс заставу в розмірі 43500 гривень, визначену ухвалою слідчого судді, у зв`язку з чим ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. Клопотань про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до суду не надходило.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

У зв`язку з наведеним, суд вважає негайно повернути заставу в розмірі 43500 гривень заставодавцю ОСОБА_5 .

Цивільний позов заявлено не було.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 11 ст. 182, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину,поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: договір № 1311406 на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк» від 19.09.2012 року, укладений з ОСОБА_6 , заяву на видачу готівки № 1311406 від 30.10.2012 року, заяву на переказ готівки № 1311406 від 19.09.2012 року, договір № 17511709 від 13.10.2014 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», квитанцію № 8323906 від 20.01.2015 року, договір № 17511709 від 20.01.2015 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», квитанцію № 8323906 від 27.03.2015 року, договір № 17511709 від 27.03.2015 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», CD-диск з записом розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , квитанцію № 11683407 від 12.11.2014 року, договір № 28175301 від 12.11.2014 року на вклад «Депозитний» ВАТ «Ощадбанк», договір № 135926 від 03.05.2012 року, укладений з ОСОБА_7 , заяву на видачу готівки від 30.05.2012 року, які зберігаються при матеріалах даного кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, надалі зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2419 (дві тисячі чотириста дев`ятнадцять) гривень 90 копійок в користь держави.

Заставу в розмірі 43500 (сорок три тисячі п`ятсот) гривень після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_5 .

Вирок оголошений і може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1