В И Р О К
іменем України

23 жовтня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001142 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Змієві Харківської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.06.1997 за частиною 3 статті 81 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу статті 45 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;

2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.08.1998 за сукупністю злочинів, передбачених частиною 2 статті 140, частиною 3 статті 140, частиною 2 статті 143 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 5 років;

3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24.05.2004 за сукупністю злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 186, статтею 395 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 4 роки;

4) вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харків від 17.04.2008 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці;

5) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.01.2010 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки;

6) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2013 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, звільненого 30.05.2016 на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на невідбутний строк 1 рік 4 місяці 10 днів,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

08 листопада 2017 року близько 14:10 години в м. Змієві Харківської області ОСОБА_5 зайшов до приміщення супермаркету "АТБ", розташованого по вул. Донецькій, 2, де придбав продукти харчування та, розрахувавшись за них на касі, попрямував до виходу з супермаркету. Підійшовши до комірок зберігання речей ОСОБА_5 виявив, що в сусідній комірці знаходився мобільний телефон "Oukitel K7000", а дверцята комірки не зачинені, і в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав зазначений вище належний ОСОБА_6 мобільний телефон, вартістю 1890 грн 00 к., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначеними діями ОСОБА_5 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав себе винним у вчиненні 08.11.2017 за вказаних вище обставин крадіжки мобільного телефону з комірки зберігання в магазині АТБ в м. Змієві Харківської області.

У вчиненому злочині щиро розкаявся, просив не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі. Просив врахувати, що потерпіла до нього претензій не має, він твердо вирішив стати на шлях виправлення і в майбутньому злочинів не вчинятиме.

Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними та допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є винним у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, і його дії належить кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості;

- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілій шляхом повернення викраденого майна та відсутність з боку потерпілої ОСОБА_6 претензій до обвинуваченого, про що вона подала відповідну заяву (а. п. 16);

- обставину, що обтяжує покарання, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, якою визнається рецидив злочинів, а саме вчинення нового умисного злочину особою, яка має непогашену судимість за злочин, передбачений статтею 395 Кримінального кодексу України;

- особу винного, який раніше неодноразово судимий до позбавлення волі, у тому числі за тяжкі корисливі злочини, від відбуття покарання за останнім вироком був звільнений умовно-достроково, однак через незначний проміжок часу після закінчення строку не відбутого покарання знову вчинив злочин проти власності (а. п. 31-44); під наглядом в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 28); не працює і не знаходиться на обліку в службі зайнятості; за місцем проживання скарг у відношенні нього немає (а. п. 29), має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. п. 35, 99), проживає з матір`ю ОСОБА_8 , а також без реєстрації шлюбу проживає однією сім`єю з ОСОБА_9 та її дітьми (а. п. 96-98).

Проаналізувавши наведені вище відомості щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, його конкретних обставин, особи винного та обставин, що пом`якшують, а також обтяжують покарання, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить застосувати у відношенні обвинуваченого запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взяти його під варту із зали суду та з цього часу рахувати строк відбуття покарання.

Долю речового доказу належить вирішити у відповідності до вимог пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (а. п. 24, 25).

Згідно статей 124-126 Кримінального процесуального кодексу України на обвинуваченого ОСОБА_5 належить покласти обов`язок по відшкодуванню процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №22486 від 17.11.2017 в розмірі 99 грн 00 к. (а. п. 26).

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винним у злочині, передбаченому частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання вироком законної сили, застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взяти його під варту із зали суду та з цього часу рахувати строк відбуття покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України 99 (дев`яносто дев`ять) грн 00 к. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №22486 від 17.11.2017.

Речовий доказ - мобільний телефон "Oukitel K7000", який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати їй повернутим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1