Провадження № 1-кс/520/4420/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2018 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 погоджено з прокурором Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000531 від 18.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання сторони обвинувачення про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, в ході досудового розслідування перевіряються факти викладені в заяві ОСОБА_5 від 18.07.2018 року, щодо неправомірних дій з боку посадових осіб органів місцевого самоврядування, які зловживаючи своїм службовим становищем, в тому числі шляхом підроблення правовстановлюючих документів, з метою отримання неправомірної вигоди, всупереч інтересам служби, вчиняють неправомірні дії з нерухомим майном, розташованим на території міста Одеси.

Правова кваліфікація ч. 2 ст. 364 КК України: зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання необхідністю унеможливлення втрати речових доказів, а також забезпечення збереження майна.

В судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав у повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, згідно долученого слідчим рапорту про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що зазначене у клопотанні майно, з клопотанням про накладення арешту на яке сторона обвинувачення звертається з клопотанням, відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, а відтак, з метою запобігання його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, є необхідність в застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Викладене свідчить, що завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з клопотанням, може бути виконане в результаті застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а потреби досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні.
На підставі викладеного, враховуючи правове обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, наявність правових підстав для його задоволення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню, а відповідний захід забезпечення кримінального провадження застосуванню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 погоджено з прокурором Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № № 0000531 від 18.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 68.3 квадратних метрів (реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), що належить на праві власності ТОВ «ІНБЕР СЕРВІС»(ЄДРПО України 42159598).

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1