Справа № 1-кп/593/124/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Бережанського районного суду Тернопільської області 02 травня 2018 року надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 27 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, для розгляду по суті.

Під час судового розгляду справи 26 жовтня 2018 року, до суду від прокурора у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. В клопотанні прокурор вказує, що 27 лютого 2018 року, близько 19 год. 30 хв. в кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та його знайомим ОСОБА_7 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 лютого 2018 року близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_7 один удар ліктем правої руки в голову та численні удари кулаками обох рук по голові та руках ОСОБА_7 , чим спричинив останньому травму голови, у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами над і під оболонки, у речовину та у шлуночки головного мозку; крововиливів під м`яку мозкову оболонку мозочка; крововиливів у м`які тканини лівих половин лобної та скроневої ділянок (проекційно синцям), у м`які тканини лівої половини потиличної ділянки; крововиливів у товщу верхньої частини правого скроневого м`язу та між ним і скроневою кісткою, крововиливу між лівим скроневим м`язом і скроневою кісткою; крововиливів у сполучні оболонки повік лівого ока; синця правої та центральної частини чола з садном на його тлі; синця верхньої повіки правого ока; просторого синця центральної частини чола, перенісся, крил носа, його кінчика, повік правого ока і правої підочної ділянки; синця правої виличної ділянки; просторого синця лівої половини чола, лівих скроневої і виличної ділянок та повік лівого ока з двома ділянками внутрішньо-шкірних крововиливів та двома саднами на його тлі; синця лівої внутрішньої раковини; синця лівих передвушної, завушної ділянок та лівої половини шиї з ділянкою внутрішньо-шкірних крововиливів на його тлі; синці правої щоки та лівої бокової поверхні шиї; крововиливу у слизову оболонку правої половини верхньої губи та правої щоки, які згідно з п.п. в, г п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ. 1995) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на місці події, синець тильної поверхні правої кисті; три синці тильної поверхні лівої кисті, які відносять до легких тілесних ушкоджень відповідно до п. 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ. 1995).
Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами над і під оболонки, у речовину та у шлуночки головного мозку, що у перебігу травматичного процесу призвела до набряку-набубнявіння головного мозку і його компресії (стиснення).
Таким чином, своїми діями, які полягали в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
28 лютого 2018 року на підставі ст.208 КПК України ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
25 квітня 2018 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 28 травня 2018 року.
24 травня 2018 року, 13 липня 2018 року та 10 вересня 2018 року відповідно Бережанським районним судом обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 20 липня 2018 року, 10 вересня 2018 року та 08 листопада 2018 року включно.
Вказуючи на те, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, - тобто вказуючи на існування ризиків передбачених пунктами 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор, просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні 05 листопада 2018 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 подав до суду клопотання в якому просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 та змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за адресою АДРЕСА_2 цілодобово. На обґрунтування клопотання посилається на те, що: відносно ОСОБА_5 відсутні будь-які підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватись від суду; під час досудового розслідування були вилучені усі необхідні слідству речові докази під час проведеного обшуку, що унеможливлює будь-яке знищення, спотворення та їх переховування; будь-які підстави вважати, що обвинувачений чинитиме тиск на свідків відсутні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримує з підстав і мотивів наведених у клопотанні, просить його задовольнити, в задоволенні клопотання захисника просить відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що відсутні докази існування будь-якого з наведених прокурором у клопотанні ризику, просить задовольнити подане ним клопотання і змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за адресою АДРЕСА_2 цілодобово.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримує позицію свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити дію запобіжного заходу на строк до шістдесяти днів, тобто клопотання прокурора слід задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 год. 20 хв. 28 квітня 2018 року ОСОБА_5 обрано 02 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

25 квітня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 28 травня 2018 року.
Виходячи з наведеного, слідчі судді Тернопільського міськрайонного суду прийшли до висновку про те, що в кримінальному провадженні є достатньо обставин, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення.

Ухвалами Бережанського районного суду від 24 травня 2018 року, від 13 липня 2018 року та від 10 вересня 2018 року відповідно, - дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою продовжено на 60 діб до 20 липня 2018 р., 10 вересня 2018 р. та 08 листопада 2018 р. включно.
Згідно з ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього передбачених законом процесуальних обов`язків, а також перешкоджання спробам переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
Відповідно до клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 прокурор, вважає, що щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні наявні ризики передбачені п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання на наявність ризику у виді можливості переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, - в частині можливості переховуватись від органів слідства свого підтвердження не знайшло зважаючи на завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, натомість суд вважає, що знайшло своє підтвердження існування ризику в частині можливості переховуватись від суду. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; та виходячи з наведеного у обвинуваченні, характеру дій вчинених ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, - може переховуватись від суду.

Натомість посилання прокурора на існування інших ризиків не підтверджені жодними доказами: на підтвердження існування ризику у виді можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні не надано відомостей про те на яких конкретно свідків може незаконно впливати обвинувачений, відсутнє підтвердження спроб тиску ОСОБА_5 на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; на підтвердження існування ризику у виді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не вказано в чому саме полягає можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; на підтвердження існування ризику у виді можливості вчинити інше кримінальне правопорушення не наведено жодних відомостей, які б підтверджували схильність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, - виходячи з наведеного посилання прокурора в клопотанні на існування вказаних ризиків є нічим іншим як необґрунтованим припущенням прокурора.
Виходячи з наведеного посилання захисника у поданому останнім в судовому засіданні клопотанні про відсутність доказів існування будь-якого з наведених прокурором у клопотанні ризику, знайшло своє часткове підтвердження, оскільки прокурором доведено існування лише одного ризику у виді можливості переховуватись від суду.
Розглядаючи клопотання захисника про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 та зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за адресою АДРЕСА_2 цілодобово, оскільки щодо обвинуваченого відсутні докази існування будь-якого з наведених прокурором у клопотанні ризику, суд виходить з того, що суд уже прийшов до переконання існування ризику у виді можливості переховування ОСОБА_5 від суду.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує: середній вік та добрий стан здоров`я обвинуваченого; відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, оскільки він не одружений, відомості про утриманців відсутні, проживає сам; не працює; репутацію обвинуваченого, який схильний до вживання алкогольних напоїв, раніше не судимий.

При цьому суд не погоджується з посиланням захисника на те, що його підзахисний належить до осіб молодого віку.

Виходячи з наведеного суд приходить до переконання, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду та виправдовує подальше тримання ОСОБА_5 під вартою. Будь-яких даних про те, що застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою зможе запобігти ризику переховування ОСОБА_5 від суду, в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з викладеного клопотання прокурора слід задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 369 ч.2, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 та зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за адресою АДРЕСА_2 цілодобово, - відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою до 60 (шістдесят) днів - до 03 січня 2019 року включно.

Ця ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє до 03 січня 2019 року включно.

Копії ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити начальнику ДУ установа виконання покарань № 26 м. Чортків Тернопільської області за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_5 , для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя