Справа № 440/1635/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року суддя Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора Золочівського місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 20.09.2018 звернувся до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо нього за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з огляду на те, що він знайомий із суддею ОСОБА_5 , що викликає сумнів в неупередженості судді.
У судовому засіданні ОСОБА_4 зазначену заяву підтримав з підстав наведених у ній.
Прокурор проти задоволення заяви про відвід заперечив, зазначивши, що відсутні докази, які б вказували на неупередженість судді ОСОБА_5 .
Заслухавши пояснення обвинуваченого та прокурора, розглянувши та вивчивши подану заяву про відвід, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом згідно зі статтями 75-81 цього Кодексу.
Вичерпний перелік обставин, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні визначено статтями 75, 76 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участі в кримінальному провадженні також у випадку наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).
З урахуванням положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України щодо неможливості брати участь в кримінальному провадженні судді за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, ввважаю за необхідне в задоволені заяви відмовити, оскільки жодних доказів, які б свідчили про упередженості судді ОСОБА_5 не наведено, а знайомство із суддею без будь-яких соціальних, родинних, близьких зв`язків не може викликати жодних сумнівів в неупередженості судді.
Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1