Справа № 487/2565/18
Провадження № 1-кп/487/489/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000956 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, маючого середню технічну освіту,непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000956, за обвинуваченням ОСОБА_4 надійшло до суду з Миколаївської місцевої прокуратури №1 з угодою про примирення.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 , 12.03.2018 року близько 18 годин 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, знаходячись в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 під час сварки з потерпілою ОСОБА_5 , котра виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, наніс ОСОБА_5 не менше п`яти ударних дій тупими твердими предметами, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковано за ст.125 ч.1 КК України.
Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_4 та визнає його винним у вчинені злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному.

Потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_5 .

26.04.2018 року по даному кримінальному провадженню між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_4 у порядку передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Враховуючи те, що обвинувачений та потерпіла, в ході досудового розгляду, досягли угоди про примирення, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання, прокурор не заперечував щодо затвердження даної угоди - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора, судді).

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час досудового розслідування, суд розглядає угоду під час підготовчого судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Судом в судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч. 5 ст. 474 КПК України). Потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для неї, як потерпілої, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції ст. 125 ч. 1 КК України, тобто умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Так, згідно даної угоди потерпіла з однієї сторони та обвинувачений з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.125 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, узгодили покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн., яке повинен понести обвинувачений за вчинений злочин, отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілій.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 394, 395, 468-476 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду від 26.04.2018 року укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000956 від 13.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за яким призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення від 26.04.2018 року покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок, з підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України, може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

3)прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно

суддя