Дата документу Справа № 320/1588/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1090/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/1588/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.169 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006198, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2018 року повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0006198 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 366 КК України, процесуальному прокурору Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 01 березня 2018 року надійшов затверджений обвинувальний акт від 27 лютого 2018 року в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час підготовчого судового засідання суд, встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зазначив наступне.

Всупереч вимог ст. 291 КПК України дані про особу ОСОБА_9 не зазначені в обвинувальному акті. Суд не в змозі усунути цей недолік, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України суд може визнати особу потерпілою лише в тому випадку, якщо вона не зверталась із заявою про визнання її потерпілою під час досудового слідства. Втім, судом встановлено, що ОСОБА_9 на досудовому слідстві звернулася із відповідною заявою та набула відповідних прав та обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законодавством.

Крім того, суд зазначив, що права потерпілої, в тому числі, передбачені ч. 7 ст. 290 КПК України та п. 11 ч. 1 ст. 56 КПК України щодо ознайомлення з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо неї кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, було порушено та, як наслідок, - обвинувальний акт складено передчасно.

За таких обставин, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно обвинувального акта та додатків до нього потерпілі у зазначеному кримінальному провадженні відсутні. Однак, суд, незважаючи на наявність процесуальних документів, підписаних слідчим та прокурором у кримінальному провадженні, прийняв до уваги надану представником так званої «потерпілої» особи копію довідки від слідчого у кримінальному провадженні, при цьому оригінал вказаної довідки суду для огляду представлений не був. Також, суд не звернув уваги і на той факт, що надана копія довідки взагалі не є процесуальним документом у кримінальному провадженні та не може використовуватись як доказ того чи іншого факту. Таким чином, приймаючи до уваги вказаний вище документ, суд порушив принцип безпосередності дослідження документів. Крім того, незважаючи на те, що в обвинувальному акті зазначено, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, суд всупереч передбаченим законом нормам, викликав в судове засідання «потерпілу» особу, яка, на думку апелянта, взагалі не мала права приймати участь у підготовчому судовому засіданні. Також вказує, що суд, нехтуючи нормами ч. 3 ст. 314 КПК України, розглянув клопотання особи ОСОБА_10 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні. Суд не звернув увагу і на той факт, що статті кримінального кодексу, інкриміновані ОСОБА_7 , не передбачають визнання родича усиновлюваного потерпілою особою у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на новий судовий розгляд до того ж суду зі стадії підготовчого провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого (якщо у кримінальному провадженні є потерпілі особи); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, з підстав того, що, з точки зору суду, в обвинувальному акті не зазначені дані про особу ОСОБА_9 як потерпілої у кримінальному провадженні, а суд, в свою чергу, позбавлений можливості усунути цей недолік, є безпідставними, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не містять даних про наявність потерпілих у даному кримінальному провадженні, також в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які довідки від слідчого про визнання ОСОБА_9 потерпілою. Надана в судовому засіданні суду першої інстанції представником ОСОБА_9 копія довідки від слідчого у кримінальному провадженні не є процесуальним документом у кримінальному провадженні та не може використовуватись як доказ того чи іншого факту, що, в свою чергу, свідчить про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження документів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд першої інстанції розглянув клопотання особи ОСОБА_10 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, не звернувши при цьому уваги на те, що статті кримінального кодексу, інкриміновані ОСОБА_7 , не передбачають визнання родича усиновлюваного потерпілою особою у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної переконливої підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбаченим ст. 291 КПК України.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав, не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2018 року, якою повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0006198 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 366 КК України, процесуальному прокурору Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4