Провадження № 1-кп/679/67/2018
Справа № 679/693/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000132 від 10.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вельбівно Острозького району, Рівненської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 02 травня 2018 року близько 20 год. 45 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «До речі», що по вул.Набережна, 3, в м.Нетішин Хмельницької області, скориставшись тим, що ОСОБА_4 залишив на прилавку картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я останнього, який покинув приміщення закладу, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи, що дана банківська картка належить іншій особі, є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, у цілях подальшого збагачення викрав її.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів з корисливих мотивів.

Крім того, 02 травня 2018 року близько 21 год. 35 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи по пр.Незалежності, 11, що в м.Нетішин Хмельницької області, використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 , якою незаконно заволодів 02 травня 2018 року близько 20 год. 45 хв. в приміщенні магазину «До речі», що по вул.Набережна, 3, в м.Нетішин Хмельницької області, держателем якої є ОСОБА_4 , знаючи ПІН-код доступу до цієї картки, якого ОСОБА_5 запам`ятав під час здійснення потерпілим розрахунку банківською карткою в магазині, з банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», таємно, діючи з корисливих спонукань, з використанням викраденої картки, зняв та незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 7800 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої дії, з умислом на викрадення грошових коштів ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в кафе-барі «Імператор», що по вул.Михайлова, 20, у м.Нетішин Хмельницької області, використовуючи цифровий ПІН-код до банківської картки, держателем якої є ОСОБА_4 , таємно, діючи з корисливих спонукань, цього ж дня розрахувався за придбаний товар о 21 год. 49 хв. 15 сек. на суму 72 гривні, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями, що виразились у вчиненні крадіжки ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 7872 гривні.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 30 травня 2018 року.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначення покарання ОСОБА_5 :

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень;

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання визначити ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст.476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, і наполягає на затвердженні зазначеної угоди.

Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, завдані матеріальні збитки відшкодовані.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.

Прокурор вважає можливим затвердити мирову угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційних документів з корисливих мотивів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої та невеликої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобовязані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобовязаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, існують фактичні підстави для примирення, вважає можливим затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази підлягають до вирішення згідно ст.100 КПК України.

Судові витрати на проведення експертних досліджень в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 30 травня 2018 року по кримінальному провадженню №0000132.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень;

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст.70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази:

- два оптичні диски для лазерних систем зчитування, формату СD-R (арк. кп.23, 27) із інформацією ПАТ КБ «ПриватБанк» - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000132.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1