Справа № 185/5309/18
Провадження № 1-кп/185/507/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2018 року м. Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України, раніше неодноразово судимого, в тому числі:
- 03 листопада 2000 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ст. 17 ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 15 жовтня 2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.263 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки;
- 24 березня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 395, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки три місяці;
- 10 вересня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
ОСОБА_4 31.05.2018 року, приблизно о 10.30 год., рухався по вул. Вишневій в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області в напрямку місця мешкання. Проходячи повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 по вказаній вище вулиці він помітив, що біля стіни гаражу, що розташований на території вказаного домоволодіння, а саме зовні двору, на землі були складені металеві вироби різної форми. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення брухту чорного металу загальною вагою 60 кг., що належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , в той же день, приблизно о 10.35 год., в тому ж місці, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав металобрухт загальною вагою 60 кг., що належить ОСОБА_5 , вартістю 375 грн.
Після цього, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та дав показання про те, що він, дійсно, 31.05.2018 року, приблизно о 10.30 год., рухався по вул. Вишневій в с. Вербки Павлоградського району в напрямку місця мешкання. Проходячи повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 по вказаній вище вулиці він помітив, що біля стіни гаражу, що розташований на території вказаного домоволодіння, а саме зовні двору, на землі були складені металеві вироби різної форми. В цей час у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення брухту чорного металу. Реалізуючи вказаний умисел, він, в той же день, приблизно о 10.35 год., в тому ж місці, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав металобрухт.
Зазначив, що він повністю згоден з висновком судово-товарознавчої експертизи, згідно з якою, він спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 375 грн. 66 коп..
Додав, що відшкодував завдану шкоду в повному обсязі.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення і вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим досліджувати інші докази немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а, відтак, винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - доведена повністю.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 був неодноразово засудженим, в т.ч. вироком Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2000 року за ст. 17 ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відтак, є очевидним, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 , якому інкримінується вчинення корисливого злочину, присутня одна з кваліфікуючих ознак ст. 185 КК України вчинення таємної крадіжки чужого майна, повторно..
Разом з тим, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд провадиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинуваченого акта.
В зв`язку з тим, що прокурор не змінив обвинувачення в суді з цього приводу, а суд, у відповідності до вимог КПК України позбавлений права вийти у зазначеній частині за межі пред`явленого обвинувачення, дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є раніше судимим, підлягає покаранню за вчинене кримінальне правопорушення середньої тяжкості, має постійне місце проживання, не працює, викрадене майно повернуто власнику.
У якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений повністю визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненному.
З обтяжливих обставин суд враховує рецидив злочинів, оскільки останній має не зняту та не погашену судимість за ст. 117 КК України 1960 року.
Наведене свідчить про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт, в межах санкції даної статті, яке йому і належить відбувати.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Також, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 300 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за ч. 1 ст.185 КК України у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 300 грн.
- брухт чорного металу загальною вагою 60 кг. переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6