У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Перевірив надані матеріали скарги та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників процесу,
ОСОБА_3 подав до суду зазначену скаргу на бездіяльність слідчого Фастівського ВП Васильківського ВП ГУНП в Київській області та скасування постанови слідчого від 23.07.2018, посилаючись на те, що звернувшись в січні 2017 року з двома клопотаннями до слідчого Фастівського ВП, в якому просив виконати певні дії, до цього часу не отримав жодної відповіді, клопотання від 12.01.2017 розглянуті не були , тому просить зобов`язати слідчого їх розглянути в порядку ст..220 КПК України. Крім цього, скаржник вважає, що слідчий ОСОБА_4 також порушив вимоги КПК при розгляді його клопотань від 18.07.2018 року в порядку ст..220 КПК України, а тому просить визнати незаконною та скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 23.07.2018 і звернутись до слідчого судді з клопотаннями про призначення ряду експертиз.
Скаржник вимоги скарги підтримав та просив суд скаргу задовольнити.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились проте їх неявка згідно ст..306 КПК Україн не перешкоджає розгляду скарги.
Відповідно до ч. 1 п.7 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні слідчим інших процесуальних дій.
Отже, необхідно ретельно розмежовувати підстави оскарження бездіяльності, зумовленої невиконання слідчим, прокурором положень ст. 220 КПК (згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК), та оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій (згідно з п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК).
Тому, предметом судового контролю під час розгляду поданої скарг є не лише прийнята слідчим постанова про відмову в задоволенні клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Відповідно вимог до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Як зазначив в ході судового розгляду скарги ОСОБА_3 , його клопотання датовані 12.01.2017 року аналогічні клопотанням поданим 18.07.2018 року слідчому ОСОБА_4 та містять перелік тих самих обставин, що викладені в змісті клопотання 18.07.2018 року.
З огляду на вищевикладене та враховуючи зазначений скаржником факт, суд дійшов висновку, що фактично клопотання подане ОСОБА_3 в січні 2017 року, було розглянуто слідчим ОСОБА_4 (оскільки є аналогічним за змістом) в результаті розгляду клопотання ОСОБА_3 від 18.07.2018 року та за результатами його розгляду слідчим прийнято постанову 23 липня 2018 року.
Крім цього, ухвалою слідчого судді від 06 вересня 2018 року, вже було розглянуто скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотань від 12.01.2017 року та залишено в цій частині вимог без задоволення.
Тому, з урахуванням вищевикладеного, вимоги скарги в частині визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12.01.2017 року задоволенню не підлягають.
Щодо іншої частини вимог скарги, суд дійшов наступних висновків.
22.05.2018 року на виконання клопотання ОСОБА_3 від 12.01.2017 року слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, що зберігаються у Фастівському районному відділі ГУ Держгеокадастру з метою отримання технічної документації на земельні ділянки зазначені у клопотанні ОСОБА_3 та отримав відповідний доступ.
Отже частково клопотання ОСОБА_3 було розглянуто.
18.07.2018 року ОСОБА_3 подав слідчому ОСОБА_4 ще два клопотання про проведення слідчих дій та про ознайомлення з матеріалами розслідування.
Як вбачається з матеріалів зазначеного кримінального провадження, слідчий ОСОБА_4 . 23.07. 3018 року розглянув два клопотання ОСОБА_3 від 18.07.2018 року та відповідно прийняв дві постанови по результатам розгляду заявлених клопотань про відмову в їх задоволенні, з обґрунтуванням причин відмови.
ОСОБА_3 обґрунтовуючи скаргу в цій частині, зазначив, що слідчий прийняв незаконну постанову від 23.07.2018 та вона підлягає скасуванню, оскільки її незаконність полягає у непроведенні в рамках відкритого за його заявою кримінального провадження необхідних слідчих дій.
Суд, не може погодитись з позицією скаржника, оскільки подане клопотання в цій частині не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального законодавства враховуючи наступне.
Розглядаючи подану повторно скаргу суд зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Щодо клопотання ОСОБА_3 в частині ознайомлення з матеріалами кримінального провадження , то суд звертає увагу на вимоги ст.221 КПК України, де зазначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Проте, судом встановлено, що оскаржувана постанова слідчого від 23.07.2018 не містить відмови у наданні ОСОБА_3 матеріалів кримінального провадження для ознайомлення. Але , слідчий у строк не більше трьох днів з моменту подання потерпілим клопотання повинен був розглянути його згідно із ст. 220 КПК і повідомити про результати розгляду. Зазначених дій слідчий не вчинив, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість винесеної постанови саме в цій частині, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що подана скарга є обґрунтованою частково, оскільки слідчим ОСОБА_4 дійсно частково порушено права потерпілого та не в повному обсязі дотримані вимоги ст. 220 КПК України, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.
Отже, не може бути обґрунтованою в контексті, що розглядається, скарга потерпілого на бездіяльність слідчого, «яка полягає у непроведенні в рамках відкритого за його заявою кримінального провадження необхідних слідчих дій». А тому, з урахуванням вищевикладеного п. 3,5 прохальної частини скарги не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 40,220,221,303,304,307,309 КПК України,
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1