Справа № 639/7054/17
Провадження № 1-кп/639/183/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження, зареєстроване 09.08.2016 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002063 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Протопопівка Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 08.08.2016р. приблизно о 10 год.30 хв. перебував біля свого автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу багатоповерхового будинку №9 по вул. Власенка м.Харкова, де зустрів раніше йому незнайомого ОСОБА_4 , який припаркував поряд належний йому автомобіль «Газель» д.н.з. НОМЕР_2 .

Саме в той час ОСОБА_6 став ініціатором сварки з ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що, як на його думку, останній заблокував проїзд, чим унеможливив йому виїзд автомобіля, тобто між ними стався конфлікт на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

При цьому у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 наніс два удари кулаком правої руки в область лівої скроні та правої щоки ОСОБА_4 . Після цього потерпілий, побоюючись на своє здоров`я ,повернувся спиною до нападника та трохи пригнувся, закривши обома руками обличчя.

Надалі ОСОБА_6 ,продовжуючи свої злочинні дії,бажаючи довести свій умисел до кінця,діючи агресивно,застосовуючи фізичну силу,наніс ОСОБА_4 ще близько десяти ударів по шиї та потилиці кулаками рук.

В подальшому ОСОБА_6 ,вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії,припинив побиття потерпілого та з місця скоєння злочину зник.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 синці в області лівого скронево-нижньощелепного суглоба на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №1331-ая/17 від 27.02.2017р.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні злочину за ч.1 ст.125 КК України наприкінці судового розгляду визнав повністю, надав показання, що дійсно 08.08.2016 року о 10 год.30 хв. між ним та потерпілим ОСОБА_4 стався конфлікт, під час якого ним було завдано останньому легких тілесних ушкоджень. Фактичні обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Просив суворо не карати його. У вчиненому щиро розкаюється.

Окрім повного визнання своєї провини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів по кримінальному провадженню, показаннями потерпілого та свідків сторони обвинувачення, які були безпосередньо допитані під час судового розгляду, дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами та висновками судово-медичних експертиз по даному кримінальному провадженню.

Під час допиту у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 надав показання, що 08.08.2016р. біля 10 год. він зі своїм братом ОСОБА_9 приїхали до будинку АДРЕСА_2 на автомобілі Газель,де припаркували автомобіль між 4 та 5 під`їздами та пішли до будинку. У цей час з під`їзду виходив раніше йому незнайомий ОСОБА_6 зі своєю дружиною, який почав робити йому зауваження з приводу неправильного паркування його автомобіля Газель. Між ними виникла словесна перепалка. Потім ОСОБА_6 ,який вже перебував у своєму автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», вискочив із-за керма, підскочив до нього та несподівано почав наносити удари кулаком по обличчю . Він відвернувся, закрив голову руками. У цей час ОСОБА_10 потягнув його за футболку, наніс ще біля 10 ударів кулаками рук у потилицю та шию. Потім він присів. У цей час ОСОБА_6 намагався його розвернути, порвавши при цьому футболку. Дружина останнього вийшла з автомобіля з битою в руках та передала її чоловіку. Але на місці події у цей час перебував їх сусід ОСОБА_11 , який спостерігав за конфліктом і почав галасно кричати, намагаючись припинити бійку. Тоді ОСОБА_10 розвернувся, сів до свого автомобіля та поїхав геть. Наступного дня він звернувся за медичною допомогою, потім лікувався самостійно вдома. Цивільний позов до обвинуваченого не заявляє.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 надав показання, що 08.08.2016р. біля 10 год. він разом із своїм братом ОСОБА_4 на автомобілі Газель приїхали до нього додому пообідати, зупинили автомобіль біля бордюру будинку АДРЕСА_2 , між 4 та 5 під`їздами та пішли до квартири. У цей час зі свого під`їзду виходив раніше незнайомий їм ОСОБА_6 з дружиною, почав говорити брату, щоб прибрав автомобіль з дороги. Між ними виникла словесна суперечка. Потім ОСОБА_10 наблизився до брата і несподівано наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя. Потім намагався тягнути брата за футболку, щоби розвернути, але коли цього не вийшло, почав наносити йому удари кулаком по шиї та потилиці. Також дружина ОСОБА_10 вискочила з машини з битою в руках, пропонуючи своєму чоловіку застосувати її. Дитини обвинуваченого він не бачив. Потім перехожі почали кричати, що викличуть поліцію, після чого ОСОБА_10 сів у свій автомобіль та поїхав геть. Стверджує, що саме ОСОБА_10 спровокував конфлікт та завдав тілесних ушкоджень його брату.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав показання, що влітку 2016 року, точну дату не пам`ятає, зранку, він вийшов з під`їзду свого будинку АДРЕСА_2 та побачив сварку між чоловіками, під час якої ОСОБА_6 наносив удари кулаком ОСОБА_4 в область голови ,а останній закривав руками своє обличчя. Він зробив зауваження ОСОБА_6 і той відійшов до своєї машини та поїхав, ОСОБА_4 пішов додому. Стверджує, що відстань між автомобілями була така, що автомобіль ОСОБА_10 міг спокійно виїхати з місця паркування, ніяких перешкод не було.

Також винуватість ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

- даними висновку судово-медичних експертиз №4716-ая/16 від 16.08.2016р. (а.с.14-15 к/п) та №1331-ая/17 від 27.02.2017р.(а.с.43-44 к/п), згідно яких у потерпілого ОСОБА_4 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого скронево-нижньощелепного суглобу, на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині. Дані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, за механізмом удару або удару-стиснення та могли бути отримані протягом 1 доби до проведення огляду (08.08.2016).За ступенем тяжкості синці викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом слідчого експерименту від 13.04.2017 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 у присутності захисника, двох понятих, в ході якого потерпілий показав механізм та спосіб нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с. 61-63 к/п);

-висновком судово-медичної експертизи №2502ая/17 від 18.04.2017р., відповідно до якого показання потерпілого ОСОБА_4 , надані останнім під час проведення слідчого експерименту 13.04.2017р.,в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму встановлених у нього тілесних ушкоджень (а.с.64-65 к/п);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2017 року та фото таблицею до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 у присутності двох понятих, в ході якого свідок показав та розказав про механізм та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 139-146 к/п);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2017 року та фото таблицею до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 у присутності двох понятих, в ході якого свідок показав та розказав про механізм та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 147-154 к/п);

-висновком судово-медичної експертизи №7279ая/17 від 17.11.2017р., відповідно до якого показання свідка ОСОБА_11 ,що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту з ним 24.10.2017р. в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 на обличчі. Показання свідка ОСОБА_9 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 26.10.2017р. в цілому також не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у потерпілого тілесних ушкоджень.(а.с.156-158 к/п).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази і визнає їх достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_6 та визнання його винуватості.
Разом із цим, у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_12 , яка суду показала, що 08.08.2016р. після 9 год. ранку вона разом з чоловіком та дитиною вийшли з будинку, щоби поїхати разом до поліклініки. Дитину посадили на заднє сидіння автомобіля ,а самі стояли та курили на вулиці. У цей час до будинку під`їхав автомобіль Газель та перегородив їм виїзд з парковки. Чоловік попросив водія проїхати вперед, щоби вони могли спокійно виїхали. Але водій ОСОБА_13 почав агресивно їм відповідати. Вона з чоловіком сіли до автомобіля, але ОСОБА_13 почав стукати кулаком по дверях . Їх дитина перелякалася та почала плакати. Тоді чоловік вийшов з автомобіля і між ним та ОСОБА_13 декілька хвилин тривав конфлікт, під час якого вони один одному наносили удари. Вона весь конфлікт не бачила, вискочила з автомобіля з битою в руках, але не передавала її чоловіку. Після конфлікту у чоловіка була ссадина на обличчі, яку вона обробила і вони разом якимось чином виїхали з парковки ,бо поспішали та поїхали до поліклініки.

Суд не приймає до уваги покази даного свідка, бо вважає його заінтересованою особою, до цих показань відноситься критично, оскільки вони є суперечливими та спростовуються показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 , письмовими доказами, наведеними вище.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисних діях, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченогоОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд вважає повне визнання вини та щире каяття .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченогоОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить з положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, ставлення обвинуваченого до вчиненого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції за частиною 1 статті 125 КК України у вигляді громадських робіт.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до 200 годин або виправними роботами на строк до одного року.

Як вбачається із пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, останній вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України 08.08.2016 року, відтак на час ухвалення вироку сплинув, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України дворічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається із наданої в розпорядження суду вимоги про судимість відносно ОСОБА_6 ,останній раніше не судимий, за час судового розгляду нового злочину не вчиняв.

Відтак, перебіг двохрічного строку давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України не переривався та сплинув на час ухвалення вироку.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно звільнити від призначеного покарання у виді громадських робіт, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речових доказів та процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню немає. Цивільний позов не заявлено. Запобіжні заходи не обиралися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Згідно ст. 74 КК України, ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1