Справа № 694/1283/17 Провадження №1-кп/694/48/18
В и р о к
Іменем України
21.06.2018 року М. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м, Звенигородка, Черкаської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, не працюючого, громадянина України, раніше судимого:
- вироком Звенигородського районного суду від 27.10.2017 року за ч. 2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. Крім того, цим же вироком застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого;
- вироком Звенигородського районного суду від 10.01.2018 року за ч. 1 ст.297 КК України у виді штрафу у розмірі 50 нмдг. що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.; крім того, цим же вироком до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого;
- ухвалою Звенигородського районного суду від 12.06.2018 року призначений вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року ОСОБА_6 штраф в сумі 850 грн. замінено на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт. Судимості не зняті та не погашені.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України,-
обвинувачений ОСОБА_6 10 квітня 2017 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , скориставшись тим, що господар квартири відсутній у кімнаті, з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з гаманця, який знаходився на столі у кімнаті, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку двох грошових купюр номіналом по 100 доларів США кожна, а всього викрав 200 доларів США, вартість яких на дату вчинення злочину при курсі Національного банку України одного долара США до української гривні 26,973995 грн., становить 5 394 грн. 80 коп., після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, спричинивши ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 5 394 грн. 80 коп.
Він же, повторно, 13 квітня 2017 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , скориставшись тим, що господар квартири відпочиває, з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з гаманця, який знаходився на столі у кімнаті, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку чотирьох грошових купюр номіналом по 100 доларів США кожна, а всього викрав 400 доларів США, вартість яких на дату вчинення злочину при курсі Національного банку України одного долара США до української гривні 26,875671 грн., становить 10 750 грн. 27 коп., після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, спричинивши ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 10 750 грн. 27 коп.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінуємих злочинах визнав повністю, суду пояснив, що він здійснив крадіжки в ОСОБА_4 грошей загальною сумою 600 доларів США.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засідання пояснив, що від продажу власного автомобіля в нього були гроші валютою доларами США. В квітні 2017 року в м. Звенигородка він в себе в квартирі робив ремонт, йому допомагав ОСОБА_6 .. 10.04.2017 року він та ОСОБА_6 під час роботи після обіду, ліг відпочивати, коли проснувся то ОСОБА_6 в квартирі не було з гаманця не стало 200 доларів США. Потім 13 квітня 2017 року він також з ОСОБА_6 виконували ремонтні роботи в його квартирі. В обід він ліг відпочивати, коли проснувся то квартирі ОСОБА_6 не було, з гаманця не стало 400 доларів США. Після чого він повідомив в поліцію. Матеріальних претензій він до ОСОБА_6 не має.
В судовому засіданні досліджені докази.
- заяву ОСОБА_4 про крадіжку в нього грошей;
- протокол огляду місця події та фото таблиці квартири за місцем проживання ОСОБА_4 ;
- заяву ОСОБА_7 відповідно до якої він працівникам поліції добровільно видав 10 доларів США які є часткою суми грошових коштів які він 13.04.2017 року придбав у ОСОБА_8 ;
- протокол огляду предметів: гроші номіналом 10 доларів США;
- довідку АБ «Укргазбанк», відповідно до якої курс національного банку долара США до української гривні становить 26.875671 грн. за 1 долар США;
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними.
Оцінюючи докази в їх сукупності в наслідок повного та об`єктивного дослідження в судовому суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та кваліфікує його дії за:
-ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
-ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу винного, який ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно обрати міру покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі. За ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі. Інші міри покарання до ОСОБА_6 застосовувати не доцільно. Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Міру покарання необхідно визначити за вимогами ч.1 ст.70 України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Обвинувачений ОСОБА_6 судимий вироком Звенигородського районного суду від 27.10.2017 року за ч. 2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. Крім того, цим же вироком застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого;
- вироком Звенигородського районного суду від 10.01.2018 року за ч. 1 ст.297 КК України у виді штрафу у розмірі 50 нмдг. що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.; крім того, цим же вироком до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого;
- ухвалою Звенигородського районного суду від 12.06.2018 року призначений вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року ОСОБА_6 штраф в сумі 850 грн. замінено на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт.
Остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно визначити за вимогами ч.4 ст.70, ч.1 п. г) ст.72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 220 від 06.06.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому діяння та на теперішній час хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви легкої розумової відсталості (рівень помірно вираженої дебільності) з помірно вираженими емоційно-больовими розладами і соціальною дезадаптацією, через що не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, не здатний самостійно здійснювати свої процесуальні права і обов`язки при проведенні слідчих дій і розгляді справи в суді. Через відмічені в клінічній картині прояви розумової дефіцитарності, афективно-особистісні розлади, зниження критичної оцінки і прогнозу своєї поведінки, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння ОСОБА_6 суспільно-небезпечних дій, він потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку..
Згідно вимог ст.20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч.2 ст.504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно П О С Т А Н О В И ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 03.06.2005 N 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»
Ст.1 п. б) примусове лікування, що здійснюється закладами охорони
здоров`я чи медичними службами кримінально-виконавчих установ щодо
осудних та обмежено осудних осіб, які вчинили злочини і мають
хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК).
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_6 під вартою, взявши його під варту із залу судового засідання.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 504 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.185 КК України за ч.2 ст.185 України та призначити покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді два роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді двох років позбавлення волі.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в місцях позбавлення волі медичними службами кримінально-виконавчих установ.
Згідно ч.4 ст. 70, ч.1 п. г) ст.72 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироками Звенигородського районного суду від 27.10.2017 року та від 10.01.2018 року та ухвалою Звенигородського районного суду від 12.06.2018 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів три роки один місяць позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в місцях позбавлення волі.
Заходи забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_6 під вартою, взявши його під варту із залу судового засідання.
Час відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 21.06.2018 року.
Речові докази: грошову купюру номіналом 10 доларі США повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя