Справа №488/2753/18 05.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0001353.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 серпня 2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби.
Встановити для підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки прибувати за кожною вимогою слідчого та суду, повідомляти слідчого та суд про зміну місця мешкання, утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками, не відвідувати розважальні заклади.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_8 зазначає, що в діях ОСОБА_5 відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 186 КК України.
ОСОБА_5 не мав наміру заволодівати майном потерпілого ОСОБА_9 , а хотів повернути належне йому майно або вартість зниклого у нього майна, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_9 та тим, що техніка, яку потерпілий передав ОСОБА_5 , не була реалізована, а передана на зберігання ОСОБА_10 до повернення потерпілим боргу. Окрім цього у ОСОБА_5 не було попередньої змови на заволодіння майном потерпілого.
Вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину ґрунтується на припущеннях та стороною обвинувачення її обґрунтованість не доведена.
Слідчим суддею не враховано, що вся передана потерпілим ОСОБА_9 техніка вилучена та не може бути знищена, а тому відсутній ризик знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину. Також не враховано стан здоров`я ОСОБА_5 , який хворіє та перебуває на обліку у лікаря терапевта з діагнозом захворювання дванадцятиперстної кишки у стадії ремісії, а тому лікування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора неможливе.
Стверджує, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання підозрюваного під вартою, а тому суд у разі задоволення клопотання про обрання або продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен чітко зазначити у судовому рішенні про наявність інших підстав або ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вважає, що оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні то підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.06.2018 р. приблизно о 15.00 год. ОСОБА_5 разом із невстановленою особою прийшли до квартири АДРЕСА_2 , де перебував ОСОБА_9 , який проживає за вказаною адресою. В цей час у ОСОБА_5 та невстановленої особи виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Реалізуючи спільний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , ОСОБА_5 з невстановленою особою, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , розуміючи перевагу в силі, демонструючи зверхність та агресивність, які проявилися у вираженні нецензурних та грубих висловлювань відносно ОСОБА_9 , з подальшим застосовуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , нанесли останньому тілесні ушкодження та відкрито, повторно заволоділи особистим майном потерпілого, а саме системним блоком «Сата 2»та іншою технікою. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 та невстановлена особа зникли, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 3 600 грн., у останнього встановлений діагноз струс головного мозку.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
27.06.2018 р. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 28.06.2018 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ризикам ухилення від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення нового кримінального правопорушення, переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Врахувавши, що ОСОБА_5 причетний до відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, відтак, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки, і причетність до якого останній визнав під час судового засідання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість ризиків вчинення нового злочину, можливого переховування від слідства та суду, та неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.06.2018 р., за змістом якого ОСОБА_9 повідомив про те, що 25.06.2018 р. за місцем його мешкання наглядно знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_11 та інша невідома особа відкрито заволоділи його майном та спричинили йому тілесні ушкодження, допиту потерпілого ОСОБА_9 від 27.06.2018 р., який показав про обставини, за яких особа на ім`я ОСОБА_11 та інша невідома йому особа, відкрито заволоділи його майном та нанесли тілесні ушкодження, пред`явлення особи для впізнання від 27.06.2018 р., відповідно якому ОСОБА_9 , серед пред`явлених для впізнання осіб, впізнавав ОСОБА_5 , як особу, яка 25.06.2018 р. вчинила відносно нього грабіж та інші матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а тому доводи апелянта про відсутність обґрунтованої підозри не знаходять свого підтвердження.
Посилання захисника на недоведеність стороною обвинувачення об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, на даному етапі кримінального провадження не розглядається, а є предметом розгляду справи по суті, в тому числі питання правомірності заволодіння майном потерпілого та попередньої змови ОСОБА_5 з іншою невстановленою особою.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, не працює, на даний момент відносно нього направлено три обвинувальних акта до судів м. Миколаєва та Миколаївської області за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України. Крім того, Заводським районним судом м. Миколаєва 20.03.2018 р. ОСОБА_5 оголошувався у розшук. Наведені обставини, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, є недоречною та на даній, початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, не забезпечить, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, виходячи з даних про його особу та обставин можливо вчиненого злочину.

Доводи апелянта про відсутність ризику знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки слідчий суддя про наявність вказаного ризику не зазначав.
Посилання апелянта на неврахування слідчим суддею того, що ОСОБА_5 має захворювання виразкову хворобу дванадцятипалої кишки, апеляційним судом також не приймаються до уваги, оскільки апелянтом не надано будь-яких даних про неможливість перебування та лікування підозрюваного ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятору за наявною хворобою, а відтак стан здоров`я ОСОБА_5 не може бути підставою для обрання відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3