УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5082/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
20 червня 2018 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного: ОСОБА_9
ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вчиненого за наступних обставин.
У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №28 від 10.02.2017 року, ОСОБА_11 призначено тимчасово виконуючим обов`язків начальника речової служби тилу вказаної військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №75 від 06.04.2018 року, тимчасово виконуючому обов`язки начальника речової служби капітану ОСОБА_12 було визначено приступити до виконання своїх прямих службових обов`язків, тобто до обов`язків начальника продовольчої служби.
Відповідно до ст. 98 Статуту внутрішньої служби України ЗС України начальник речової служби полку підпорядковується заступникові командира полку з тилу і є прямим начальником особового складу речової служби полку. На доповнення до вимог, викладених у статтях 82-84, начальник речової служби полку відповідає за забезпечення полку речовим і санітарно-господарським майном за нормами постачання, за банно-пральне обслуговування полку та індивідуальне припасування обмундирування, взуття особовому складові.
Також, у відповідності до п.3.2.5. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16 липня 1997 року начальник речової служби частини відповідає за службу і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки начальника речової служби вищого штабу і є прямим начальником особовому складу речової служби частини.
Пунктом 3.1.9. вищезазначеного Положення передбачено, що усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності.
Таким чином, на ОСОБА_11 , як на тимчасово виконуючого обов`язки начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 покладається виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364КК України він являється службовою особою.
У відповідності до параграфу 3 ст. 4 Інструкції про організацію речового забезпеченні військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку виплати, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_12 , як службовій особі забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а в разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний невідкладно вжити заходів щодо запобігання одержання такої неправомірної вигоди.
Однак, у порушення вищезазначених норм законодавства та своїх функціональних обов`язків, ОСОБА_13 , являючись військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 , з званням - капітан, вирішив вчинити тяжкий злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
Як наслідок, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, у порушення вимог ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_18 , являючись службовою особою, маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи надане службове становище, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_19 щодо реалізації спільного злочинного плану щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди, 14.05.2018 року близько 15 години 39 хвилин, під час особистої зустрічі з ОСОБА_14 біля контрольного пропускного пункту військової частини НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2 , отримав від останнього частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 3000 гривень, за позитивне вирішення питання щодо нарахування грошової компенсації за речове майно, яке не отримане під час проходження військової служби.
В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, у порушення вимог ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції». ОСОБА_18 , являючись службовою особою, маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи надані службові повноваження, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_19 щодо реалізації спільного злочинного плану щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди, 29.05.2018 року близько 13 години 01 хвилини, під час особистої зустрічі з ОСОБА_16 біля контрольного пропускного пункту військової частини НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2 , отримав від останнього частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 3000 гривень, за позитивне вирішення питання щодо нарахування грошової компенсації за речове майно, яке не отримане під час проходження військової служби.
29.05.2018 року о 13 годині 01 хвилин, після отримання частини неправомірної вигоди в розмірі 3000 гривень ОСОБА_15 , останніх затримано та вилучено вищезазначені грошові кошти.
Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_12 складено та вручено 30.05.2018 року.
Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що враховуючи, характер і тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 , наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_20 запобіжного заходу - тримання під вартою є незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Вказує, що на момент затримання ОСОБА_11 , 29.05.2018 він перебував у відпустці та знаходився у м. Новоград-Волинський, при цьому жодних протиправних дій не вчиняв, жодних законних підстав для його затримання не було.
Його підзахисний вину у вчиненні вказаного злочину не визнав, оскільки жодним чином не причетний до його вчинення. На момент обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 не допитано. Повідомлення про підозру є необґрунтованим та кваліфікація його протиправних дій не відповідає обставинам справи, оскільки ОСОБА_9 не є суб`єктом злочину.
З наданого прокурором витягу відомостей внесених в ЄРДР від 02.04.2018р. взагалі не зрозуміло стосовно кого та якої військової частини здійснюється досудове розслідування. Станом на 31.05.2018р. будь-яких змін до ЄРДР не вносилось, а тому вважає що дане кримінальне провадження не має відношення до ОСОБА_9 та військової частини НОМЕР_1 .
Із клопотання слідчого та у судовому засіданні встановлено, що всі докази, які необхідно було зібрати в рамках кримінального провадження слідчим зібрані в зв`язку з чим, ризик того, що підзахисний буде перешкоджати встановленню істини в справі на даний момент відсутній.
ОСОБА_13 має бездоганну репутацію, постійне місце проживання, сталі суспільні зв`язки, проходить військову службу та є учасником бойових дій і це свідчить про відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали судового провадження, в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку колегії суддів, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження в тому числі: протоколом допиту ОСОБА_14 у яких він вказує на те, що ОСОБА_9 вимагав у нього грошові кошти за виплату грошової компенсації за неотримане речове майно; протоколом огляду речей та предметів від 02.04.2018, яким оглянуто документи на підставі яких повинна була здійснюватися видача грошової компенсації ОСОБА_14 ; протокол огляду та вручення речей (грошей) від 14.05.2018, яким оглянуто грошові кошти в сумі 3000 грн., які в подальшому передані ОСОБА_21 ; протоколом огляду, помітки та вручення грошей від 29.05.2018, яким оглянуто та помічено грошові кошти в сумі 3000 грн. які в подальшому передані ОСОБА_21 ; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 29.05.2018, яким підтверджується передача неправомірної вигоди ОСОБА_21 в сумі 3000 грн.; протокол затримання особи ОСОБА_22 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 29.05.2018.
Слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_9 підозрюється у злочині, який вчинено з використанням свого службового становища, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим колегія суддів погоджується з висновками слідчого суддів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для її скасування.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: