Постанова

Іменем України
06 червня 2018 р.

м. Київ
справа№159/5294/15-к
провадження № 51-884км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ( в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Апеляційного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000478, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року, більш суворим, призначеного зазначеним вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він за невстановлених слідством обставин, повторно, незаконно придбав наркотичний засіб макову соломку, вагою 221,07 г, який зберігав без мети збуту, та 28 квітня 2015 року о 18.00 год. у нього в ході огляду було виявлено та вилучено працівниками поліції.
За апеляцією прокурора указаний вирок місцевого суду в частині призначення засудженому покарання скасовано Апеляційним судом Волинської області та постановлено свій вирок від 28 лютого 2017 року.
Цим вироком ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року, більш суворим, призначеного зазначеним вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до вимог ст. 72 КК України зараховано засудженому повністю відбуте покарання за вирокомКовельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року у виді одного місяця арешту із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх доводів прокурор вважає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 420 КПК України, оскільки в ньому не наведено мотивів із яких суд виходив при його постановленні і положень закону, якими він керувався. Стверджує, що при частковому задоволенні його апеляційної скарги не зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу в цій частині визнано необґрунтованою. Окрім того, вважає, що призначене апеляційним судом засудженому покарання із урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу винного за розміром є м`яким.

У касаційній скарзі засуджений указує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що призвело до його засудження на підставі штучно створених доказів обвинувачення та на припущеннях. Просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_7 підтримав подану скаргу та заперечував щодо задоволення скарги прокурора.
Прокурор ОСОБА_5 вважає, що касаційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку вказаного суду зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення та рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 .
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України є правильним, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.
Зокрема, суд мотивуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно, послався у вироку на показання свідка ОСОБА_8 , дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 28.04.2015 року та висновок фізико-хімічної експертизи, згідно якої вилучена у ході огляду місця події подріблена речовина рослинного походження є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - макова соломка, вагою 221,07 г.
Окрім того, винуватість підтверджується показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Ставити ці показання під сумнів, підстав немає та судом дана їм належна оцінка й обґрунтовано покладено в основу судового рішення.
Суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 винний у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 309 КК України. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.
Щодо доводів касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок в частині призначеного покарання, погодився із видом покарання, яке обрано судом першої інстанції, однак дійшов висновку про можливість його призначення у мінімальній межі, передбаченій санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу винного, з наведенням у вироку відповідних мотивів прийнятого рішення та обґрунтовано визнав неможливим звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.
Ураховуючи стан здоров`я засудженого, кількість наркотичного засобу, яку він зберігав без мети збуту, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_7 апеляційним судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, і є справедливим необхідним, достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, та не знаходить підстав для скасування вироку апеляційного суду у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, як про це порушено питання в скарзі прокурора.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:
Вирок Апеляційного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3