Провадження № 322/332/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2018 року смт. Новомиколаївка
НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новомиколаївка заяву лікаря психіатра Новомиколаївської центральної районної лікарні ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сторчове Новомиколаївського району Запорізької області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:
Лікар психіатр Новомиколаївської центральної районної лікарні ОСОБА_5 звернувся із заявою до суду, в якому просить продовжити примусову амбулаторну психіатричну допомогу ОСОБА_6 .

В заяві зазначено, що ОСОБА_6 з 13 жовтня 2016 року перебуває на примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Легка розумова відсталість (виражена дебільність) внаслідок резідуальної енцефалопатії, з мінімальними порушеннями поведінки». 23 липня 2009 року рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області щодо ОСОБА_6 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із суворим наглядом. З 10 квітня 2006 року по 06 серпня 2014 року знаходився на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні з суворим наглядом м. Дніпропетровська. Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року примусові заході медичного характеру були змінені на госпіталізацію до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом. З 26 березня 2015 року знаходився на примусовому лікуванні психіатричної лікарні у відділенні з посиленим наглядом КЗ «Дніпропетровська обласна психіатрична лікарня» ДОР. Згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року примусові заходи медичного характеру були змінені на госпіталізацію у психіатричну лікарню із звичайним наглядом. Згідно ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2017 року застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_6 було продовжено для оцінки стабільності та якості ремісії психічного стану. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом були змінені на амбулаторну примусову психіатричну допомогу. З 03 жовтня 2017 року ОСОБА_6 отримує психіатричну амбулаторну допомогу в Новомиколаївській центральній районній лікарні.05 квітня 2018 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка прийшла до висновку, що він страждає на легку розумову відсталість, виражену дебільність внаслідок резідуальної енцефалопатії, та потребує продовження амбулаторного примусового психіатричного лікування.

В судовому засіданні лікар психіатр ОСОБА_5 заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Прокурор та захисник проти задоволення заяви не заперечували.

Згідно ст. 512 КПК України участь ОСОБА_6 у судовому засіданні визнана судом необов`язковою.

Суд, заслухавши лікаря-психіатра, думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 13 жовтня 2016 року перебуває на примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Легка розумова відсталість (виражена дебільність) внаслідок резідуальної енцефалопатії, з мінімальними порушеннями поведінки». 23 липня 2009 року рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області щодо ОСОБА_6 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із суворим наглядом. З 10 квітня 2006 року по 06 серпня 2014 року знаходився на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні з суворим наглядом м. Дніпропетровська. Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року примусові заході медичного характеру були змінені на госпіталізацію до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом. З 26 березня 2015 року знаходився на примусовому лікуванні психіатричної лікарні у відділенні з посиленим наглядом КЗ «Дніпропетровська обласна психіатрична лікарня» ДОР. Згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року примусові заходи медичного характеру були змінені на госпіталізацію у психіатричну лікарню із звичайним наглядом. Згідно ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2017 року застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_6 було продовжено для оцінки стабільності та якості ремісії психічного стану. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом були змінені на амбулаторну примусову психіатричну допомогу. З 03 жовтня 2017 року ОСОБА_6 отримує психіатричну амбулаторну допомогу в Новомиколаївській центральній районній лікарні.

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 520 від 05 квітня 2018 року ОСОБА_6 страждає на легку розумову відсталість, виражена дебільність, внаслідок резідуальної енцелофалопатії, та потребує продовження амбулаторного примусового психіатричного лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Керуючись ст. 95 КК України, 512, 514 КПК України, суд

у х в а л и в:
Заяву задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді примусової амбулаторної психіатричної допомоги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1