Справа № 449/627/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

інспектора Перемишлянського РВ з

питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни подання інспектора Перемишлянського РВ з питань пробаці ЗМУ з питань виконання покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_4 , про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, суд, -

в с т а н о в и в :
06.06.2018 року, інспектор Перемишлянського РВ з питань пробаці ЗМУ з питань виконання покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_4 , звернулася до суду з поданням, про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.11.2017 року до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В судовому засіданні інспектор Перемишлянського РВ з питань пробаці ЗМУ з питань виконання покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_4 , подання підтримала та просить його задоволити, оскільки при приведенні до виконання вказаного вироку виникли об`єктивні причини, що перешкоджають належному його виконанню. Звернула увагу, що на даний час, пробаційні програми Міністерством юстиції не розроблені та не затверджені, тому виконати обов`язок щодо виконання заходів передбачених пробаційною програмою об`єктивно не представляється можливим. Окрім цього зазначила, що в провадженні одного з судів м. Львова, знаходиться справа, у зв`язку з переглядом Вироку Франківського районного суду м. Львова від 17.11.2017 року за нововиявленими обставинами.

Засуджений ОСОБА_5 в призначене судове засідання не з`явився.

Оглянувши матеріали клопотання, заслухавши пояснення інспектора Перемишлянського РВ з питань пробаці ЗМУ з питань виконання покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_4 ,, висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити.

Судом встановлено, що Вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.11.2017 року, затверджено угоду про визнання винуватості від 31.07.2017 року, укладену між прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_5 . ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України на засудженого покладено наступні обов`язки, зокрема:

1) періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

04.01.2018 року Перемишлянським РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації у Львівській області отримано вирок Франківського районного суду м. Львова від 17.11.2017 року, згідно з яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України.

Відповідно до п.13-3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно п.3 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 ч.1 ст.537 цього Кодексу.
Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Як зазначено у ч.ч.1, 2 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відповідно до пункту 14 частини першої статті 537 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив вирок.
Частиною 3 ст. 75 КК України передбачено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Відповідно до статті 76 КК України у діючій редакції, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

Згідно вимог ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Пункт 4 ч.2 ст. 76 КК України щодо покладання на засуджену особу обов`язку виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою, набув чинності з 1 січня 2018 року.
Відтак, обовязок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, передбачений п.4 ч.2 ст.76 КК України, судом призначено з дотриманням вимог чинного законодавства.
При цьому, визначаючи обовязок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, суд не наділений повноваженнями визначати порядок реалізації цієї програми, оскільки відповідно до п.11 Порядку розроблення та реалізації пробаційних програм затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №24 від 18 січня 2017 року затвердження пробаційних програм, внесення змін до них та скасування таких програм здійснюється Мінюстом.
Крім того, згідно із пунктами 12-13 зазначеного Порядку уповноважений орган з питань пробації забезпечує подання суду, який поклав на субєкта пробації обовязок проходження пробаційної програми, інформації про затверджені пробаційні програми, визначені в них завдання, зміст заходів, порядок проходження та оцінку результатів реалізації програми. Реалізація пробаційних програм здійснюється уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пробацію» (далі Закон) цей Закон визначає мету, завдання, підстави, види пробації, правовий статус персоналу органу пробації та субєктів пробації.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 2 Закону визначено, що пробаційна програма це програма, що призначається за рішенням суду особі, звільненій від відбування покарання з випробуванням, та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо обєктивно перевірити.
Відповідно до статті 4 Закону метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.
Пробація ґрунтується на принципах, зокрема: справедливості; законності; дотримання прав і свобод людини і громадянина; поваги до людської гідності; рівності перед законом; диференційованого та індивідуального підходу; неупередженості (ст. 5 Закону).
Одним іззавдань пробації є здійснення нагляду зазасудженими звільненими від відбування покарання з випробуванням, реалізація пробаційних програм стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням; проведення соціально-виховної роботи із засудженими (ст.6 Закону).
Отже, виходячи з аналізу положень ч.3 ст. 75 та ст. 76 КК України, покладення обов`язків на засудженого є дискреційними повноваженнями суду.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду із вирішення у зазначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання.
Між тим, важливим моментом є той факт, що ухвалення рішення за результатами розгляду клопотання в цій частині призведе до факту втручання судом у дискрецію суб`єкта повноважень, зобов`язуючи вчинити певні дії, оскільки суд не вправі перебирати на себе вказані повноваження. До компетенції суду не входить зобов`язання органів пробації приймати будь-які конкретні рішення, оскільки відповідного до чинного законодавства України, суд не має права перебирати на себе повноваження, які не віднесені до його компетенції.
Окрім цього, питання щодо відміни певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України про які зазначено у вироку суду, згідно з ст. 537 КПК України не вирішуються під час виконання вироків, оскільки Статтею 537 ч. 1 п. 13-3 КПК України регламентовано вирішення питання судом під час виконання вироків, зокрема про зміну обов`язків, однак судом встановлено, що звертаючись з поданням про зміну обов`язків, орган пробації просить один із них відмінити.
Метою кримінального покарання є виправлення і ресоціалізація засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. А оскільки на першому місці серед цілей покарання стоять виправлення та ресоціалізація, то і процес виконання і відбування покарання повинен передбачати закінчення здійснення впливу на засудженого та його поверенення до самостійного загально-прийнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Тому кримінальне покарання повинно закінчуватися звільненням від відбування покарання.

Тому з врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що клопотання інспектора Перемишлянського РВ з питань пробаці ЗМУ з питань виконання покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_4 , є передчасним, оскільки ОСОБА_5 , згідно вимог ст. 76 КК України, встановлений іспитовий строк тривалістю в три роки і закінчиться лише - 16.11.2020 р.. Тому розроблення, затвердження та реалізація пробаційних програм, будуть до цього часу виконані, у зв`язку з чим вподанні інспектора Перемишлянського РВ з питань пробаці ЗМУ з питань виконання покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_4 , про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку слід відмовити.

Керуючись ст.537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:
в поданні інспектора Перемишлянського РВ з питань пробаці ЗМУ з питань виконання покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_4 , про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області на протязі 7 діб з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Суддя
Суддя ОСОБА_1