Справа №403/392/18 провадження № 1-в/403/50/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2018 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Устинівський виправний центр № 37» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка подання Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Луганка Петрівського району
Кіровоградської області, до засудження жителя
АДРЕСА_1 , працювавшого монтером колії залізничого цеху Петрівського кар"єру
Управління залізничного транспорту ВАТ «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат», освіта повна середня,
громадянина України, не одруженого
засудженого:
31.03.2010 року Апеляційним судом Кіровоградської області за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років;
ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.07.2008 року по 07.05.2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 4 роки 04 місяці 15 днів;
ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Устинівського виправного центру №37 з 22.05.2017 року по 31.07.2017 року, що за правилами ст.72 КК України, становить 4 місяці 18 днів,-

В С Т А Н О В И В :

Державна установа «Устинівський виправний центр №37 Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Устинівський виправний центр № 37») звернулась до суду із поданням про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув три четверті строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні по розгляду подання стосовно застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 прокурор вважала його таким, що не підлягає до задоволення, оскільки засуджений вчинив ряд особливо тяжких та тяжкий злочини; на шлях виправлення не став, шкоду потерпілій не відшкодував, протягом всього часу відбування покарання не залучався постійно до роботи, а тому подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» про умовно-дострокове звільнення засудженого є передчасним.
В судовому засіданні по розгляду подання представник ДУ «Устинівський виправний центр №37» зазначив про те, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, працевлаштований на виробництві установи, до дисциплінарної відповідальності за час відбування покарання у виправному центрі не притягувався, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку отримав декілька заохоченьу виді подяк, має позитивну направленість, у скоєних злочинах розкаюється, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 прохав суд задоволити подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі, оскільки він протягом строку відбування покарання працював, розкаюється у вчинених злочинах. Вважає, що виправився, оскільки має хорошу поведінку, в конфліктних ситуаціях з іншими засудженими участі не приймав, займається риболовлею, приймає участь у концертах, грає у футбол.
Враховуючи думку прокурора, пояснення представника установи виконання покарань та засудженого ОСОБА_5 , дослідивши додані до подання матеріали, суд приходить до висновку, що подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) під час вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.12 Кримінального кодексу України (далі - КК України) три із вчинених засудженим ОСОБА_5 злочини, передбачені п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 та ч.3 ст.153 КК України є особливо тяжкими злочинами, а четвертий - передбачений ч.3 ст.185 КК України, класифікується як тяжкий злочин.
Згідно п.6 ч.1 ст.152 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі; якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років і з подальшою заміною невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - обмеженням волі строком на 04 роки 04 місяці 15 днів.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.07.2008 року по 07.05.2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Устинівського виправного центру №37 з 22.05.2017 року по 31.07.2017 року, що за правилами ст.72 КК України, становить 4 місяці 18 днів.
Відповідно до довідки ДУ «Устинівський виправний центр №37» строк покарання засудженому ОСОБА_5 станом на 12.07.2018 року, з урахуванням заліку попереднього ув`язнення 1 рік 9 місяців 20 днів та строку слідування під вартою 4 місяці 18 днів, скоротився на 2 роки 2 місяці 8 днів та складає 12 років 9 місяців 22 дні. Фактично засуджений відбув 09 років 11 місяців 25 днів. Невідбутий строк покарання складає 2 роки 09 місяців 27 днів. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 17.07.2008 року і кінець строку визначено 09.05.2021 року.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_5 відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного йому за вироком суду.
Згідно подання засуджений ОСОБА_5 в період перебування в слідчому ізоляторі м.Кіровограда з 23.07.2008 року характеризувався посередньо, порушень встановленого порядку утримання не допускав, заохочень не мав.
За час перебування в слідчому ізоляторі м.Києва, починаючи з 28.08.2009 року, засуджений ОСОБА_5 порушень встановленого порядку утримання не допускав, заохочень не мав.
За час відбуття покарання у Петрівській виправній колонії №49 Кіровоградської області, починаючи з 26.05.2010 року, засуджений також до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення до нього не застосовувались.
Згідно характеристики та довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 за період відбування ним покарання в Державній установі «Сокирянська виправна колонія №67» відділу ДПтСУ в Чернівецькій області, починаючи з 11.07.2011 року, останній допустив одне порушення режиму відбування покарання, а саме: вживання спиртних напоїв, за що на нього 22.12.2013 року було накладено стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 10 діб, яке на даний час погашене; за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку до нього правами начальника установи були застосовані заходи заохочення у вигляді чотирьох подяк.
За період відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», починаючи з 31.07.2017 року, засуджений ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку правами начальника установи 13.11.2017 року та 05.04.2018 року до нього застосовані заходи заохочення у виді подяки та після прийняття 30.05.2018 року рішення комісією установи виконання покарань про внесення до суду подання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , останньому до дня Конституції України за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку 27.06.2018 року було оголошено подяку.
Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 , складеної представником ДУ «Устинівський виправний центр №37», засуджений зарекомендував себе задовільно, працевлаштований на підприємстві установи, до роботи ставиться з ініціативою та підтримує своє робоче місце в належному стані; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; підтримує зв"язок з рідними; у скоєних злочинах розкаюється.
Згідно строкового трудового договору №60 від 24.10.2017 року засуджений перебуває у трудових відносинах з ДУ «Устинівський виправний центр №37».
Відповідно до довідок, виданих ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №37» та ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 22.05.2018 року, засуджений ОСОБА_5 за період часу з серпня по жовтень 2017 року до будь-яких робіт на підприємстві не залучався; працевлаштований з жовтня 2017 року та отримує систематичний дохід у виді заробітної плати. Виконавчі листи на засудженого до установи не надходили.
Відповідно до довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_5 конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має. Намірів скоїти злочин не виношує, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
За змістом характеристики-висновку, складеного психологом ДУ «Устинівський випаравний центр №37» від 30.05.2018 року, засуджений зарекомендував себе як комунікабельний та ініціативний, в міру товариський, рідко виходить із себе, самоконтроль на достатньому рівні, в середовищі засуджених не конфліктний, на профілактичному обліку не перебував, на заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно.
Відповідно до витягу з протоколу №8 від 30.05.2018 року комісія Устинівського ВЦ №37 по перегляду особових справ засуджених, формально підпадаючих під умовно-дострокове звільнення, та подання матеріалів в суд, постановила клопотати перед судом про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 ..
Згідно витягу з протоколу №8 від 30.05.2018 року спостережна комісія при Устинівській районній державній адміністрації постановила підтримати рішення адміністрації установи та направити матеріали до суду про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 ..
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ч.8 ст.154 КВК України, відповідно до яких особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Судом встановлено, що ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області про заміну засудженому ОСОБА_5 позбавлення волі більш м"яким покаранням - обмеженням волі, була винесена 12.05.2017 року та набрала законної сили 22.05.2017 року, ДУ «Устинівський виправний центр №37» згідно даних реєстрації вхідної кореспонденції, звернувся до суду з поданням 02.07.2018 року, тобто більше ніж через один рік з дня винесення вказаної вище ухвали суду.
На підставі викладеного, вирішуючи подання ДУ "Устинівський виправний центр №37" про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.
Згідно п.2 Постанови умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов"язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст.60 КВК України засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.
Тому поряд із сумлінною поведінкою засуджений має довести також своє виправлення і ставленням до праці, що включає постійну старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи та підвищення кваліфікації.
Згідно матеріалів подання засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ «Устинівський виправний центр №37» 31.07.2017 року, за період часу з серпня по жовтень 2017 року (три місяці) взагалі не залучався до роботи, висновок комісії установи про внесення подання до суду про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , як особи, яка своєю поведінкою та ставленням до праці довела виправлення, зроблений за результатами засідання від 30.05.2018 року, тобто лише через 10 місяців після прибуття засудженого до установи виконання покарань.
Як вбачається зі змісту ухвали Сокирянського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 року засуджений ОСОБА_5 в період перебування в слідчих ізоляторах м.Кіровограда та м.Києва з 17.07.2008 року заохочень не мав, під час відбування покарання у ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» Чернівецької області з 11.07.2011 року по грудень 2012 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, до адміністрації установи з приводу працевлаштування не звертався.
Таким чином, за період часу з 17.07.2008 року по грудень 2012 року, тобто майже 4 роки 5 місяців, поведінка засудженого ОСОБА_5 та його ставлення до праці не були сумлінними та зразковими, про що свідчать відсутність заходів заохочення та залучення до суспільно-корисної праці.
При цьому суд не приймає до уваги пояснення засудженого ОСОБА_5 , що після прибуття до Сокирянської виправної колонії №67 він працював півтора року без будь-якого обліку виконуваної ним роботи, оскільки докази на підтвердження такого працевлаштування відсутні і з особистих пояснень засудженого, даних в судовому засідання під час розгляду подання, не вбачається звернення останнього з письмовими заявами з приводу позаоблікового використання його праці до адміністрації установи виконання покарань.
Тому з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, в тому числі за обов"язкової постійної старанності у роботі, чесного ставлення до праці. Натомість засуджений ОСОБА_5 протягом всього періоду відбуття ним покарання близько 4 років та 8 місяців, з урахуванням трьох місяців, протягом яких він не залучався до праці в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не виконував на постійній основі роботи, яка за своїм характером та змістом давала б суду підстави зробити висновок про те, що засуджений ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.1 Постанови умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним і при оцінці поведінки засудженого, судом приймається до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. Поведінка засудженого має бути взірцевою для інших засуджених.
Разом з тим, під час судового засідання по розгляду подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 , судом під час дослідження особової справи засудженого було встановлено, що 22.05.2018 року по факту конфліктної ситуації між засудженими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було проведено службове розслідування та складений висновок, зі змісту якого вбачається, що 15.05.2018 року під час виконання вказаними засудженими роботи на виробничому об"єкті МТФ між ними виникла, дослівно, «…словесна перепалка, в якій вони розмовляли на підвищених тонах, виражалися нецензурною лайкою в адреси один одного та погрожували один одному фізичною розправою… ст.прапорщик ОСОБА_7 зробив вище вказаним засудженим усне зауваження та попередив про дисциплінарну відповідальність за створення конфліктної ситуації, після чого засуджені заспокоїлися, але були вороже налаштовані один проти одного… З метою недопущення конфліктної ситуації в подальшому капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 перевів засудженого ОСОБА_5 з відділку «Завтурове» до відділку «Інгульське». В ході проведення службового розслідування та опитування фігурантів стало відомо, що конфліктна ситуація між ними виникла на грунті боргових зобов"язань, а саме позичених грошових коштів ОСОБА_6 в ОСОБА_5 , який в свою чергу вимагав повернути борг передчасно встановленої дати...». Також як вбачається із вказаного висновку службового розслідування старшому інспектору ГСПВПР старшому лейтенанту вн.служби ОСОБА_9 доручено розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності фігурантів події, психологу установи ОСОБА_4 - провести профілактичну роботу з вказаними засудженими щодо недопущення подібних випадків в подальшому, а матеріали службового розслідування зберігати в оперативній групі.
Наявність конфліктної ситуації за участю засудженого ОСОБА_5 підтверджується також і письмовими поясненнями останнього від 16.05.2018 року, дослідженими судом в судовому засіданні при ознайомленні з матеріалами особової справи засудженого.
З огляду на встановлені судом обставини, що безпосередньо характеризують поведінку засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання, суд критично відноситься до наданих ДУ «Устинівський виправний центр №37» довідки оперативної групи про відсутність конфліктних та боргових відносин у засудженого ОСОБА_5 з іншими засудженими та відсутність негативних проявів у нього за час перебування в установі, а також психологічну характеристику на засудженого ОСОБА_5 , складену психологом установи, згідно якої засуджений рідко виходить із себе, в міру товариський, в середовищі засуджених не конфліктний та має самоконтроль на достатньому рівні, оскільки вони прямо спростовуються дослідженими судом висновком службового розслідування та письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_5 , що містяться в матеріалах особової справи засудженого.
Крім того, в судовому засіданні на запитання головуючого з приводу відповідності наданої психологічної характеристики конфліктній ситуації за участі засудженого ОСОБА_5 , в якій останній погрожував іншому засудженому фізичною розсправою, представник ДУ «Устинівський виправний центр №37», який одночасно є психологом установи, суду пояснив, що це життєві обставини, а наданий ним висновок про достатній рівень самоконтролю засудженого ОСОБА_5 є його власною оцінкою.
При цьому суд також звертає увагу і на той факт, що сам засуджений ОСОБА_5 в наданих суду поясненнях під час розгляду подання неправдиво зазначив про те, що не приймав участі в конфліктних ситуаціях з іншими засудженими, чим безпосередньо намагався ввести суд в оману, що викликає в суду сумніви щодо правдивості і інших пояснень засудженого, даних ним в судовому засіданні.
На підставі викладеного, з урахуванням досліджених матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 має зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, та довів своє виправлення на час розгляду стосовно нього подання, а факт наявності в нього заохочень та сумлінного ставлення до праці, в тому числі і в ДУ «Устинівський виправний центр №37» не може слугувати безспірною та переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини, оскільки така поведінка засудженого обумовлена здійсненням за ним регламентованого контролю та можливістю застосування стягнення. При цьому суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37» з 31.07.2017 року, засідання комісії установи щодо внесення до суду клопотання про його умовно-дострокове звільнення як особи, що довела своє виправлення, проведено 30.05.2018 року, тобто за період часу менше одного року перебування засудженого ОСОБА_5 в установі та після припинення конфліктної ситуації за його участю, що мала місце 15.05.2018 року, а тому відсутність застосованих до нього стягнень, в тому числі і після 22.12.2013 року,свідчить про наявність процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, але не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки, внаслідок чого суд приходить до висновку про передчасність висновку ДУ «Устинівський виправний центр №37» про його виправлення, внаслідок нетривалості перебування засудженого під наглядом даної установи виконання покарань.
При цьому суд також зазначає, що сумлінне виконання засудженим ОСОБА_5 своїх прямих обов`язків, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення.
За містом ч.2 ст.65 КВК України активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Разом з тим, з пояснень самого засудженого, представника виправного центру та наданих останнім матеріалів, суд не вбачає активної участі засудженого у виховних заходах чи виробництві установи, а також поведінки засудженого, як взірцевої для інших.
Також суд звертає увагу, що сумлінна поведінка передбачає, крім іншого, прагнення засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Судом по справі встановлено, що згідно вироку апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року із засудженого ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_10 майнової шкоди в розмірі 20429 грн. 80 коп. та моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.00 коп., а також на користь держави судові витрати у сумі 600 грн. 96 коп. за проведення дактилоскопічних експертиз.
Зі змісту ухвали Сокирянського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 року вбачається, що на виконанні ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» Чернівецької області перебував виконавчий лист про стягнення судових витрат в розмірі 1020395 грн. 75 коп., які частково відшкодовані за рахунок заробітної плати засудженого.
В судовому засіданні при розгляді подання засуджений не заперечував наявності несплаченої суми матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої і судових витрат на користь держави та зазначив, що звертався до адміністрації ДУ «Устинівський виправний центр №37» щодо здійснення відрахувань з його заробітної плати з метою відшкодування шкоди, однак йому надали для ознайомлення листа від виконавчого відділу про повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_10 10.02.2016 року. Зазначив, що хотів відшкодовувати, проте в зв"язку з викладеним не мав такої можливості.
Зазначені пояснення засудженого ОСОБА_5 щодо його бажання та наміру відшкодувати заподіяну внаслідок вчинених ним злочинів шкоду потерпілій ОСОБА_10 суд сприймає критично, виходячи з наступного.
Як вбачається з вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року засуджений ОСОБА_5 визнав повністю позов про відшкодування матеріальної шкоди, а позов про відшкодування моральної шкоди не визнав.
З пояснень засудженого ОСОБА_5 , наданих суду під час розгляду подання, останній зазначив про те, що під час відбування покарання у ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» Чернівецької області йому було відомо про знаходження у даній установі на виконанні виконавчого листа та проведення відповідних відрахувань із його заробітної плати. Проте, в яких сумах здійснювались ці відрахування, на відшкодування якої саме шкоди (матеріальної чи моральної) або судових витрат засуджений ОСОБА_5 суду пояснити не міг, що свідчить про байдужість останнього до виконання вироку суду в цій частині.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 судом встановлено, що згідно довідки №109, виданої бухгалтерією ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» станом на 05.05.2017 року на виконанні в установі знаходився виконавчий лист про стягнення із засудженого ОСОБА_5 позовів, який надійшов в установу 16.02.2012 року. Всього відшкодовано 2345,72 грн..
Таким чином, наданий начальником Сокирянського районного відділу ДВС лист про повернення 10.02.2016 року стягувачу ОСОБА_10 виконавчого листа №1-14 від 12.05.2010 року про стягнення боргу, без зазначення якого саме: матеріальної шкоди, моральної шкоди чи судових витрат на проведення експертизи, не відповідає матеріалам особової справи засудженого ОСОБА_5 та свідчить про відсутність дійсних намірів як в адміністрації ДУ «Устинівський виправний центр №37», так і в засудженого ОСОБА_5 встановити місцезнаходження виконавчого листа з метою виконання вироку суду.
Крім того, суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований в ДУ «Устинівський виправний центр №37» та отримував заробітну плату, починаючи з листопада 2017 року, однак запит до Сокирянського районного відділу ДВС був направлений 12.04.2018 року, тобто за досить незначний проміжок часу перед розглядом комісією установи подання про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про звернення засудженого із заявою про відрахування з його заробітної плати грошових коштів згідно виконавчого листа саме з метою врахування цієї обставини при вирішенні питання застосування до нього умовно-дострокового звільнення, тобто про його власний інтерес, а не розкаяння та намір спокувати свою провину перед потерпілою.
Також в судовому засіданні при розгляді подання засуджений ОСОБА_5 зазначив, що взагалі не зобов"язаний був з"ясовувати питання про місце перебування виконавчого листа, що черговий раз підтверджує його особистий інтерес, а не дійсний намір виконати вирок суду в частині відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди.
Разом з тим, бажання та намір отримати дохід з метою відшкодування завданої вчиненим злочином шкоди, є елементом такого ставлення до праці, що доводить виправлення засудженого. Натомість засудженим ОСОБА_5 такого наміру не доведено в повній мірі, оскільки відрахування з його заробітної плати здійснювалися лише частково під час відбування ним покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія №67», однак з часу прибуття в ДУ «Устинівський виправний центр №37» відшкодування майнової та моральної шкоди засудженим не здійснюється і розмір такої шкоди є значним. При цьому з пояснень засудженого, даних в судовому засіданні, взагалі не вбачається його намірів після умовно-дострокового звільнення працевлаштуватися та відшкодовувати заподіяну ним шкоду потерпілій.
Згідно п.2 Постанови умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Тому вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 суд враховує також і дані про його особу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 був засуджений вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року до 15-ти років позбавлення волі: за п.10 ч.2 ст.115 КК України - вчинення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_11 , поєднане із згвалтуванням та з насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, що є особливо тяжким злочином; за ч.4 ст.152 КК України - вчинення згвалтування потерпілої ОСОБА_11 із застосуванням до неї фізичного насильства і з використанням її безпорадного стану, що спричинило особливо тяжкі наслідки, який є особливо тяжким злочином; за ч.3 ст.153 КК України - вчинення насильницького задоволення з потерпілою ОСОБА_11 статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням до неї фізичного насильства та з використанням її безпорадного стану, що спричинило особливо тяжкі наслідки, який є особливо тяжким злочином, та за ч.3 ст.185 КК України - вчинення крадіжки майна потерпілої, що завдало їй значної шкоди, який класифікується як тяжкий злочин.
При цьому суд вважає, що надана ДУ «Устинівський виправний центр №37» характеристика засудженого ОСОБА_5 за 10 місяців відбування покарання у виправному центрі, після заміни йому у травні 2017 року основного покарання з позбавлення на обмеження волі, не відповідає дійсній його поведінці, що безпосередньо підтверджується матеріалами особової справи засудженого, а його працевлаштування з листопада 2017 року, підтримання в належному стані свого робочого та спального місця при наявній кримінологічній характеристиці засудженого ОСОБА_5 та строку не відбутого ним покарання, що станом на 12.07.2018 року складає 2 роки 09 місяців 27 днів, навіть за наявності семи подяк за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, не може свідчити про його трудове перевиховання та виправлення, як того вимагають положення ст.81 КК України, виходячи із неспіврозмірності його поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання за останнім вироком суду особливій тяжкості злочинів, які останній вчинив проти життя, статевої свободи та недоторканості особи.
З огляду на викладене, керуючись вимогами правових норм, що регулюють відбування покарання у виді обмеження волі; з урахуванням характеристики засудженого ОСОБА_5 , особливої тяжкості та характеру вчинених ним злочинів, змісту доданих до подання матеріалів; повно та всебічно проаналізувавши дані про особу засудженого та його поведінку і працевлаштування за весь період відбування ним покарання; виходячи з того, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, суд приходить до висновку про недоведеність засудженим ОСОБА_5 свого виправлення та відсутність підстав вважати, що цілі покарання були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим подання ДУ «Устинівський виправний центр №37» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.369, 372, 376, 395, 537, 539, 532 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

В поданні Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Устинівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1