Постанова

Іменем України

12 липня 2018 р.
м. Київ

справа № 296/1113/16-к
провадження № 51-729км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги заступника прокурора Житомирської області та захисника ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року зазначений вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що він 01 січня 2016 року, приблизно о 21 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків під час словесного конфлікту з сестрою ОСОБА_8 , умисно заподіяв останній середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційних скаргах:
- заступник прокурора Житомирської областізазначає вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказує, що суд безпідставно застосував ст. 75 КК України та призначив ОСОБА_6 м`яке покарання, не врахувавши думку потерпілої і ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину. Стверджує, що суд апеляційної інстанції формально розглянувши провадження не перевірив та не спростував усіх доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання та постановив ухвалу, зміст якої не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

- захисник ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 , призначивши новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає про недопустимість доказів, якими суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, безпідставність задоволення цивільного позову потерпілої як такого, що не підтверджений належними доказами, формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції.

Позиції інших учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 наполягають на задоволенні касаційної скарги сторони захисту та заперечують проти задоволення касаційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_5 просить касаційні скарги задовольнити частково, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Потерпіла ОСОБА_8 касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 вважає необґрунтованими та просить їх залишити без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Суд касаційної інстанції відповідно до вимог частини 1 ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі засудженого, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суд дотримався вимог зазначеного закону.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , відповідає обставинам, з`ясованим судом, встановлених під час кримінального провадження, підтверджений перевіреними у судовому засіданні і детально наведеним у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку, і є обґрунтованим.

Як видно з кримінального провадження, що засуджений ОСОБА_6 хоча і не визнав свою вину, однак його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка зазначала про те, що 01 січня 2016 року вона разом з ОСОБА_9 перебували в гостях у її матері ОСОБА_10 , яка проживає разом з засудженим. Приблизно о 21 год. прийшов ОСОБА_6 та між ним і ОСОБА_9 почалася сварка. Потім ОСОБА_6 пішов на кухню, де став сваритися з матір`ю ОСОБА_10 , потерпіла почала за неї заступатися, під час висловлювань активно жестикулювала, ОСОБА_6 взяв своєю рукою її за великий палець правої руки та викрутив його у ліву сторону. Аналогічні показання давали свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Також винуватість ОСОБА_6 доведено даними слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_9 , даними висновку експерта № 4 від 02.01.2016 року.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 не заподіював тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , є безпідставними та не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження та спростовуються зібраними по справі доказам.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_6 через м`якість, є безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога і психіатра не перебуває, згідно рапорту інспектора Житомирського ВП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно ( т. 1 а.с.119) іпризначив йому покарання за вчинене правопорушення, у межах санкції вказаної норми.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім цього, при перевірці кримінального провадження встановлено, що такі ж, як і в касаційних скаргах твердження прокурор і захисник висловлювали у своїх апеляційних скаргах. Апеляційним судом при перевірці матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку рішення прийнято правильно. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Із даними висновками погоджується і колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування оскаржуваних судових рішень у касаційних скаргах не наведено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судові рішення є законними та обґрунтованими і підстав для задоволення касаційних скарг, не вбачає.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України, п. 15 «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Вирок Богунського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги заступника прокурора Житомирської області та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3