Провадження №1-кс/127/6074/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Вінницького відділку поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.10.2016 року,

в с т а н о в и в:

17.05.2018 року захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на постанову слідчого Вінницького відділку поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.10.2016 року, яку мотивує тим, що слідчим ВВП ГУНП у Вінницькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000216 внесеного до ЄРДР 19.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Під час досудового розслідування слідчим призначено судово-медичну експертизу за результатами проведення якої судовий експерт у висновку №258 від 22.02.2016 значено, що у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження - синець в проекції ліктьового суглобу та забита рана на слизовій оболонці нижньої губи. Вказані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень.
Заявник звертає увагу на те, що незважаючи на наявність висновку судово-медичної експертизи, яка підтверджує наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , слідчим незаконно, в порушення вимог КПК України 29.10.2016 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження. Дану постанову заявник вважає незаконною та необґрунтованою у зв`язку з чим просить його скаргу задовольнити.
У судове засідання захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить його скаргу розглянути без його участі. Скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без її участі. При винесенні рішення покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000216, суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2016 до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області з письмовою заявою звернулась гр. ОСОБА_4 , про те що 18.02.2016 близько 20.45 год., в домоволодінні АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження.
Відомості по зазначеному факту були внесені 19.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з постановою слідчого Вінницького відділку поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 від 29.10.2016 року, кримінальне провадження №0000216від 19.02.2016 року було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно положень ст. 91 ч. 1 п. 4 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 93 ч. 2 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування слідчим призначено судово-медичну експертизу за результатами проведення якої судовий експерт у висновку №258 від 22.02.2016 значено, що у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження - синець в проекції ліктьового суглобу та забита рана на слизовій оболонці нижньої губи. Вказані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень.
Стаття 125 ч. 1 КК України передбачає відповідальність за нанесення умисного легкого тілесного ушкодження. Згідно ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільне небезпечне діяння, вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину містить в собі чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину.
Об`єктом злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України є здоров`я особи. Об`єктивною стороною злочину характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: 1) легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125); 2) легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125). Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді наслідків, зазначених у ч. ч. 1 або 2 ст. 125. Суб`єктом злочину є осудна особа, яка досягла 16-річного віку. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Якщо умисел винного було спрямовано на заподіяння тяжких тілесних чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а в результаті його дій потерпілому було заподіяно лише легкі тілесні ушкодження, вчинене слід кваліфікувати за спрямованістю умислу - за відповідними частинами ст. ст. 15 і 121 або 122.

Висновок слідчого про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , який спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 не мав прямого умислу є необґрунтований, тому що в даному складу злочину суб`єктивна сторона злочину характеризується як прямим та непрямим умислом. Крім того, слідчий в оскаржуваній постанові зазначає, що ОСОБА_4 не мав умислу на заподіяння потерпілі тілесних ушкоджень, дані дії виникли внаслідок необережності. Даний висновок органів досудового розслідування є необґрунтований та не зрозумілий, оскільки слідчий в постанові не наводить жодних доказів та обґрунтувань на підтвердження свого висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий не встановив всі необхідні обставини, які можуть бути підставами для прийняття постанови про закриття кримінального провадження, не відобразив їх в постанові, не виклав мотиви та обґрунтування прийнятого процесуального рішення.
Зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав передбачених п 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Враховуючи вищезазначене в сукупності, суд приходить до висновку, що постанова слідчого Вінницького відділку поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 від 29.10.2016 року про закриття кримінального провадження №0000216 постановлена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову слідчого Вінницького відділку поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.10.2016 року скасувати.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя