Справа №577/5355/17 577/5355/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/425/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Узбекестану, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 18 жовтня 2013 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст. 309, 69 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. 06 червня 2014 року звільненого на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2014 року відповідно до ст. 7 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в якій вона не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 просила вирок суду відносно обвинуваченого скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість та ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст. 309 КК України кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. Крім цього, прокурор просив дослідити характеризуючі особу обвинуваченого дані.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підстав ст. 76 КК України на період іспитового строку на ОСОБА_7 покладено обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації в Конотопський МРВ з питань пробації в Сумській області та повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання, роботи та навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 989,60 грн. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор наголошує на тому, що суд звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням не врахував ряду обставин, зокрема того, що той неодноразово 4 рази, притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, реально відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин аналогічного характеру. Крім цього, ОСОБА_7 ніде не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а його хворобливий стан є нічим іншим як наслідком вживання наркотичних засобів. Також, прокурор просив звернути увагу колегії суддів на зміст досудової доповіді органів пробації відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 є можливим за умови призначення йому покарання у виді обмеження або ж позбавлення волі, оскільки він може становити небезпеку як для суспільства так і для окремих осіб.

Інші учасники кримінального провадження, а саме обвинувачений, апеляційну скаргу на судове рішення не подавав.

Між тим, ОСОБА_7 подав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких просив колегію суддів винесений відносно нього вирок суду залишити без зміни, а вимог апеляційної скарги прокурора без задоволення, оскільки він повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, не оскаржував винесений відносно нього вирок суду. Крім цього, просив врахувати апеляційний суд і ту обставину, що ним до суду надавалися довідки із закладів охорони здоров`я, з діагнозами, один з яких взагалі є підставою для його звільнення від відбування покарання. Свою не працевлаштованість ОСОБА_7 пояснив слабким станом здоров`я у зв`язку з яким він вимушений постійно лікуватись.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 в середині жовтня 2017 року прибув до розташованого в районі вул. Шевченка с. Сарнавщина Конотопського району Сумської області пустиря на якому зірвав рослину коноплі, приніс їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де заховав на території господарства з метою особистого вживання без мети збуту. В послідуючому, 20 листопада 2017 року о 16 год 07 хв. працівниками поліції у ОСОБА_7 в ході його огляду було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із газетним згортком з сухими верхівкою та листям рослини, яка згідно з висновком експерта № 19/119/7-2/2031е від 08 грудня 2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою якого в перерахунку на суху речовину склала 40,98 г.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка вимоги апеляційної скарги прокурора підтримала, просила вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий, яким обвинуваченому призначити більш суворе покарання, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просив оскаржуваний ним вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд проводився у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, вирок в частині доведеності вини ОСОБА_7 та вірності кваліфікації його дій учасниками судового процесу не оспорюється, більше того, в своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 наголосив на тому, що вказані обставини суд встановив вірно, з ними він повністю погоджується, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом вони не перевіряються.

Перевіряючи доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З вироку вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків та слабкий стан здоров`я обвинуваченого, як обставини що обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та рецидив злочинів.

Крім того, враховуючи вказані обставини, а також виходячи з принципів індивідуалізації і співмірності заходів примусу характеру вчинених дій, суд, на переконання колегії суддів, дійшов вірного висновку про те, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання саме у виді позбавлення волі.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з твердженнями прокурора в його апеляційній скарзі, про те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_9 не було враховано, зокрема, що той неодноразово 4 рази, притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, реально відбував покарання в місцях позбавлення волі, оскільки покарання призначено судом в межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі.

Між тим, враховуючи наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин, таких як: щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, позитивну характеристику за місцем проживання обвинуваченого та наявність у нього ряду тяжких захворювань, від яких він повинен проходити постійний курс підтримуючої терапії (довідки про які виступали предметом дослідження як суду першої інстанції так і апеляційного суду), колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, є обґрунтованим.

І крім того, жодних обмежень застосування, при призначенні покарання раніше судимим особам, ст.75 КК України, закон не передбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині того, що відповідно до висновку органу пробації виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе виключно за умови призначення йому покарання у виді обмеження або ж позбавлення волі, оскільки він може становити небезпеку як для суспільства так і для окремих осіб, то з такими твердженнями апеляційний суд не погоджується, оскільки, як вбачається безпосередньо з повного змісту висновку, орган пробації в останньому абзаці зазначив про те, що «…виконання покарання у громаді можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.» (а.с. 24 т.2).

Зі змісту викладено слідує те, що орган пробації не виключає такої можливості, як виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і без позбавлення чи обмеження його волі, натомість вказує про те, що у разі його звільнення судом від призначеного покарання з випробуванням на обвинуваченого необхідно покласти виконання окремих обов`язків, що і було виконано судом, а саме встановлено іспитовий строк один рік з покладенням певних обмежень періодично зявлятися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи.

При цьому колегія суддів зазначає, що такі обмеження є реальними і поведінка обвинуваченого має регулярно контролюватись уповноваженим органом з питань пробації, що у достатній мірі сприятиме виправленню ОСОБА_7 та перешкодить прояву з його боку до вчинення нових злочинів, і забезпечить досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Також, колегія суддів не може погодитись з висновками апеляційної скарги прокурора, на які він посилається як на підставу призначення обвинуваченому більш суворого покарання, зокрема це перебування ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога, відсутність у нього місця роботи та те, що його хворобливий стан є нічим іншим як наслідком вживання наркотичних засобів, оскільки хоч вказані обставини і мають місце, однак оцінюючи всі обставини справи в свій сукупності, вони на переконання колегії суддів, в жодному разі не є такими, що обґрунтовують призначення йому більш суворого покарання.

Так, ОСОБА_7 відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження довідки КЗ «Конотопська ЦРЛ» № 4673 від 13.12.2017 року (а.с. 40 т.1) дійсно перебуває у лікаря нарколога на обліку з 11.12.2001 року, разом з тим, відповідно до наданої вказаним закладом охорони здоров`я виписки з історії хвороби ОСОБА_7 (а.с. 27 т.2), останній дійсно страждає на ряд тяжких захворювань, а надана обвинуваченим ОСОБА_7 в ході апеляційного розгляду справи виписки із його медичної карти виданої ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського» від 23.05.2018 року, вказує на те, що ОСОБА_7 продовжує страждати на тяжкі хвороби та потребує постійного лікування.

Щодо відсутності у обвинуваченого місця роботи, то останній в своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, пояснив це постійним перебуванням його на лікуванні в медичних закладах, що узгоджується з матеріалами даного кримінального провадження.

Також, колегія суддів, враховує і наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 ряду судимостей за вчинення ним кримінальних правопорушень аналогічного характеру, однак разом з цим звертає увагу і на ставлення обвинуваченого до вчиненого, його нинішній стан та, зокрема бажання вилікуватись від наркотичної залежності та виниклих від неї послідуючих захворювань.

Враховуючи сукупність наведених обставин,які впливають на покарання, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільненням його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення. Підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не знаходить.

Також колегія суддів зазначає, що прокурор в даному випадку, фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), про що було наведено в постанові від 01 лютого 2018 року колегії суддів судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду в справі № 634/609/15-к.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4