Дата документу Справа № 334/4217/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/288/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/4217/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001570 від 06.04.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Запоріжжя, громадянку України, має неповну вищу освіта, одружену, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, офіційно не працевлаштовану, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Згідно зі змістом вироку, 03.04.2017 р., приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, знаходячись поблизу будинку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала майно, що належить ОСОБА_9 , на загальну суму 8000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини злочину, доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Прокурор зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 недостатньо враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, не враховано особу обвинуваченої та її матеріальне становище, надано недостатньо оцінку обставинам вказаного кримінального правопорушення, зокрема факт невідшкодування обвинуваченою завданих матеріальних збитків, та не наведено переконливих мотивів призначення покарання у вигляді штрафу.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною та призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням відповідних обов`язків.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 надала заяву про застосування щодо неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинувачену, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила звільнити її від призначеного покарання; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, не заперечувала проти звільнення обвинуваченої від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а заява обвинуваченої підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, при обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, при обставинах, наведених у вироку вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вирок суду в повній мірі відповідає вказаним вимогам судом першої інстанції були дотримані.

Доводи прокурора на предмет невідповідності призначеного покарання обставинам та тяжкості кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченої внаслідок його м`якості колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом було встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судима, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та щиросердно розкаялась у скоєному, має неповнолітню дитину, хоча на час розгляду провадження і не відшкодувала збитки потерпілому, однак мала домовленість з останнім це зробити, про що також зазначав сам потерпілий, який не наполягав на суворому покаранні. Обставин, які обтяжують покарання встановлено не було.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, правильність висновків суду першої інстанції, не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Відповідно до п.«в» ст.1. Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у тому числі особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_7 не позбавлена батьківських прав і є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_10 .

З огляду на вказані обставини заява ОСОБА_7 про застосування щодо неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню і остання підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі п.«в» ст.1 вказаного закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Заяву ОСОБА_7 про застосування амністії задовольнити і звільнити її від призначеного судом покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4