Справа №560/361/18
Провадження №1-кп/560/107/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2018 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000695 від 21 грудня 2016 року по обвинуваченню:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.240 КК України,
В С ТА Н О В И В:
21 грудня 2016 року, протягом невстановленого слідством часу до 12-30 год. ОСОБА_4 за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кварталі №15 Дубровицького лісництва, порушуючи вимоги ст. 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва, шляхом гідророзмиву ґрунту, здійснив видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення і є дорогоцінним камінням органогенного утворення. Однак, не встигши видобути каміння бурштину, його незаконні дії були зупинені працівниками ДП "Дубровицьке лісове господарство".
Будучи допитаними в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.28, ч.2 ст.240 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, попередньо домовившись із знайомим про видобування бурштину, 21 грудня 2016 року прибув в лісовий масив поблизу м.Дубровиця Рівненської області, де під час видобування бурштину за допомогою мотопомпи кустарного виробництва, шляхом гідророзмиву грунту, були виявлені працівниками ДП "Дубровицьке лісове господарство". При обранні міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого.
Судом зроблений висновок про те, що вину ОСОБА_4 доведено повністю, а тому його дії суд кваліфікує: за ч.2 ст.28 ч.2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисної копалини загальнодержавного значення, вчинене групою осіб за попередньою змовою.

Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.2 ст.240 КК України у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий на Д обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до статті 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 визначені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд визнає вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини та наявність обтяжуючої покарання обставини, та те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризуються позитивно. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, враховуючи висновок органу пробації відносно обвинуваченого про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 240 КК України.
Разом із тим, ОСОБА_4 під час судового розгляду заявив клопотання про звільнення його від покарання на підставі п. е) ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", проти якого не заперечила прокурор, оскільки він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, на підтвердження чого до клопотання долучив копію посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи Категорії 3, Серії НОМЕР_1 від 25.11.2003 року (а.п.36).
Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею ст. 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно ст.13 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017р., його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

За змістом п. е) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав законної сили 07.09.2017 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.
Відповідно до ст.10 Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, відповідно до ст.12 КК України обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, вчинив злочин до дня набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році", тому обвинувачений підлягає звільненню від призначеного судом покарання на підставі п. е) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Майнова шкода відшкодована.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.240 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. (шість тисяч вісімсот гривень).

На підставі п. е) ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" - звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Речові докази, а саме: мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна "Mersedes" із № НОМЕР_2 , один пожежний рукав діаметром 150 мм та довжиною 20 м, один пожежний рукав діаметром 100 мм та довжиною 20 м, один пожежний рукав діаметром 77 мм та довжиною 20 м, один водозабірний рукав, один шрайбер, дві металеві тички, чотири підсаки, одна лопата, які знаходяться на території Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області - конфіскувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .