У Х В А Л А
судового засідання
14.05.2018 року Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи,щодо якої вирішується питання

про продоження госпіталізації ОСОБА_5

представника заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву КЗ ЛОР"ЛОКПЛ" про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и в :

В.о. генерального директора Комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 звернувся в суд із заявою про продовження застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.

В обґрунтування своєї заяви посилаючись на те, що у Комунальному закладі Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" з 09 листопада 2017 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були застосовані Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.10.2017 року про зміну виду застосування примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом на продовження примусового лікування у відділенні зі звичайним наглядом щодо ОСОБА_5 .

21 серпня 2008 року ОСОБА_5 був госпіталізований до ДЗ «УПЛСН МОЗ України», де до останнього, згідно постанови Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2008 року було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В результаті проведеного комплексного лікування - Нейролептики (Азапін, Кветирон, Галоперидол, Ерідон, Солерон), гепатопротектори (Антраль), загальнозміцнюючі засоби та вітамінотерапія (віт. С 500, Аевіт), симптоматична терапія (дігтярне мило, мазь календули), психотерапевтичні групові заняття, курс реабілітаційних заходів (прогулянки у супроводі медперсоналу, перегляд телепередач та читання літератури, курс реабілітаційних міроприємств в умовах відділення) - психічний стан хворого поступово дещо покращав та стабілізувався: розладів сприйняття та ознак їх наявності на момент огляду та з моменту госпіталізації не відмічається; пацієнт почав цікавитись побутовими питаннями, став охайнішим, почав виявляти інтерес до перегляду фільмів та телепередач, став менше часу проводити в ліжку, частіше почав ходити на прогулянки в прогулянковому дворику відділення, дотримується всіх вказівок та рекомендацій медичного персоналу, призначеного курсу лікування, з радістю приймає на побаченні рідну тітку з якою має добрі стосунки, на побаченнях спокійний та адекватний. В конфлікти з іншими пацієнтами та мед. персоналом не вступає. Антисоціальних та суспільно небезпечних тенденцій за час перебування на стаціонарному лікуванні та на момент огляду не виявляв та не виявляє.

Однак мислення сповільнене за темпом, збіднене, химерне, паралогічне, з елементами зісковзування. Розлади сприйняття заперечує. Критика до свого стану практично відсутня, хворим себе не рахує. Про обставини скоєного суспільно небезпечного діяння розповідає поверхнево, без будь-якого емоційного забарвлення, місцями ухильно, каже, що «винна у всьому горілка..., брат приходив і заставляв пити разом з ним, періодично навіть бив мене...», про нанесення колото-ріжучих поранень братові повідомляє, що «не пам`ятає», каже, що «брат помер в лікарні...», формально себе виправдовуючи. Однак, з архівної медичної документації відомо, що в минулому розповідав про це по-різному, наприклад, що «брат сам впав на гостре». Прийом ліків не вважає за потрібне, каже «мені і без ліків буде добре...». Емоційно є маловиразним. Інтелект та всі види пам`яті відповідають вікові та здобутій освіті. Суїцидальні думки заперечує. Плани на майбутнє самостійно не висловлює.

Таким чином внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування на разі не вдалося досягнути стану повноцінної ремісії.

В судовому засіданні представник КЗ заяву підтримав, просить її задоволити та пояснив, що пацієнт ОСОБА_5 внаслідок проведеного лікування не вдалося досягнути значного покращення психічного стану пацієнта та ознак повноцінної ремісії. Лікування можливе лише в умовах стаціонару.

Заслухавши думку прокурора, адвоката та ОСОБА_5 не заперечили проти задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2008 року до ОСОБА_5 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року примусові заходи медичного характеру, призначені постановою Сихівського районного суду м. Львова від 29.05.2008 року відносно ОСОБА_5 були змінені на подальше примусове лікування у психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року, в якій змінено хворому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у відділенні із посиленим наглядом на продовження примусового лікування у відділенні зі звичайним наглядом в психіатричній лікарні за місцем проживання та 09 листопада 2017 року був переведений до Комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, де й перебуває до даного часу в умовах 23-го відділення.

Згідно висновоку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 13 від 19 березня 2018 року, комісія лікарів психіатрів дійшла висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервно- прогредієнтний перебіг, виражений змішаний тип дефекту. Враховуючи те, що в стаціонарних умовах та під дією курсу лікування стан пацієнта дещо покращився та стабілізувався, однак у мисленні спостерігаються якісні зміни внаслідок шизофренічного процесу, відсутність критики щодо свого захворювання, недостатність критики щодо скоєного, короткий термін перебування на лікуванні та під спостереженням у відділенні зі звичайним наглядом, ОСОБА_5 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно ст.19 Закону України "Про психіатричну допомогу",продовження застосування примусових заходів медхарактеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Відповідно до ст.95 КК України, продовження,зміна або припинення застосування примусових заходів медхарактеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу,до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів,який обгрунтовує необхідність припинення застосування таких примусових заходів.

Статтею 514 ч.1 КПК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за доцільне продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст. 514 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1