ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/899/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012328 від 23.11.2017 р., за звинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, які зазначені в ст. 177 КПК України та які зумовлюють необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Захисник заперечував проти продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки зазначені прокурором ризики не є достатніми для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд керується наступними вимогами закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Вислухавши позиціїї учасників судового провадження, колегія суддів оцінила в сукупності всі обставини, зокрема факт вчинення обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який має дві незняті та непогашені судимості за скоєння умисних корисливих злочинів, один з яких був вчинений в період іспитового строку, що в данному провадженні вказує на наявність такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочинів. Крім того, суд враховує наявність такої обтяжуючої обставини, як вчинення злочину відносно особи похилого віку, а саме потерпілої ОСОБА_8 , 1939 р.н., яка в судовому засіданні ще не була допитана, у зв`язку з чим існує ризик впливу на потерпілу.
Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність ризиків, які зумовлюють можливість продовження обвинуваченим злочинної діяльності або перешкоджанню правосуддю, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях вказував на необхідність обговорення можливості обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, характеристику особи обвинуваченого, наявність декількох обтяжуючих провину обставин, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а також обставини справи та вагомість вищенаведених ризиків, суд вважає неможливим визначити розмір застави при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства щодо потерпілих.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 01 вересня 2018 р. включно.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3