Справа № 129/1541/17
Провадження по справі № 1-кп/129/89/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" серпня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

його представника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

її захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000033 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нараївка Гайсинського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянина України, із середньою освітою, розлученої, особи з інвалідністю 2-ї групи загального захворювання, пенсіонера, не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

Встановив:
ОСОБА_9 , після набрання 12.09.2016 р. законної сили рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р., яким задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_11 , про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення в квартиру і вирішено усунути перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, всупереч рішенню суду не впускає свого колишнього чоловіка ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 , внаслідок чого завдано моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на 10000 грн. у виді негативних емоцій та переживань через відсутність можливості користуватися власним житлом, необхідність, маючи слабке здоров`я та інвалідність 2-ї групи, постійно винаймати житло для проживання, що призводить до істотних вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках.

Так, 08.11.2016 р. старшим державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 здійснено вихід до квартири АДРЕСА_2 та проведено перевірку добровільного виконання боржником рішення суду про вселення ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_9 категорично відмовилася виконувати рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р. та, утримуючи вхідні двері, не впустила до квартири державного виконавця і ОСОБА_7 ; їй було роз`яснено, що невиконання рішення суду тягне за собою кримінальну відповідальність, однак вона продовжила чинити перешкоди у вселенні ОСОБА_7 до квартири, про що державним виконавцем складено акт від 08.11.2016 р.

Після чого, 09.12.2016 р. та 26.12.2016 р. старшим державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 повторно проведено дії по примусовому вселенні ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 , під час яких ОСОБА_9 , маючи реальну можливість виконати рішення суду, діючи умисно, чинила перешкоди по вселенню ОСОБА_7 до квартири, про що старшим державним виконавцем ОСОБА_12 складено акти державного виконавця від 09.12.2016 р. та 26.12.2016 р.

Дії обвинуваченої ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.1 ст.382 КК України як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину визнала частково, а фактично її заперечила, і пояснила, що вона знала про набрання 12.09.2016 р. законної сили рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р., яким задоволено позов ОСОБА_7 до неї про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом його вселення в квартиру АДРЕСА_2 , однак вона не визнає вказане рішення суду, вважає його незаконним, а тому не бажає його виконувати; крім того, на той час крім неї в цій двокімнатній квартирі проживав її хворий вітчим ОСОБА_11 , а тому не було місця для проживання в ній ще і ОСОБА_7 , який для неї є чужою людиною, про що вона пояснювала державному виконавцю; з цих же причин вона не давала можливості вселитися в цю квартиру ОСОБА_7 і не давала йому ключа від вхідних дверей; винною себе не визнає тому, що вона не перешкоджала державному виконавцю входити до квартири, а всі сутички під час проведення виконавцем дій щодо вселення відбувалися через неправомірні дії ОСОБА_7 та інших осіб; крім того, вважала, що питання про проживання ОСОБА_7 в цій квартирі може бути вирішено тільки після розгляду в Немирівському районному суду цивільної справи за її позовом до ОСОБА_7 про розподіл цієї житлової квартири; проти позовних вимог ОСОБА_7 заперечила і вказала, що вони є безпідставними, оскільки вона злочин не вчиняла, а тому і своїми діями не завдавала йому моральної шкоди.

Незважаючи на заперечення вини обвинуваченою, її винуватість в скоєнні злочину підтверджується такими дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що після набрання 12.09.2016 р. законної сили рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р., яким задоволено його позов до колишньої дружини ОСОБА_9 і вирішено усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом його вселення в цю квартиру, обвинувачена умисно, всупереч рішенню суду не впускає його до цієї квартири; вказав, що тричі (08.11.2016 р., 12.12.2016 р. та 26.12.2016 р.) державний виконавець з його участю здійснював вихід до квартири АДРЕСА_2 та проводив дії щодо його вселення до неї, однак ОСОБА_9 всі рази перешкоджала цьому вселенню ОСОБА_7 до квартири, зокрема не пускала до квартири, не надавала йому ключів від квартири, можливості поставити власний замок на двері цієї квартири, залишити особисті речі, про що державним виконавцем були складені відповідні акти; просив стягнути з обвинуваченої на його користь 10000 грн. відшкодування завданої йому її діями моральної шкоди у виді негативних емоцій та переживань через відсутність можливості користуватися власним житлом, необхідність, маючи слабке здоров`я та інвалідність 2-ї групи, постійно винаймати житло для проживання, що призводить до істотних вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, а також стягнути з неї на його користь судові витрати на правничу допомогу;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що один раз восени 2016 р. та двічі в грудні 2016 р. вона на запрошення державного виконавця була присутня, коли він проводив дії по вселенню ОСОБА_7 до квартири, в якій проживала ОСОБА_9 ; остання двері не відчиняла і нікого не впускала до квартири, після чого державний виконавець складав документи;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що один раз в листопаді 2016 р. та один раз в грудні 2016 р. вона на запрошення державного виконавця була присутня, коли він проводив дії по вселенню ОСОБА_7 до квартири, в якій проживала ОСОБА_9 ; однак остання ні державного виконавця, ні ОСОБА_7 не впускала до квартири і говорила, що там немає де жити, а тому вона не дозволить вселяти ОСОБА_7 до квартири; після чого державний виконавець складав акти про невиконання рішення суду, які ОСОБА_14 підписувала;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що два рази в кінці 2016 р. вона була присутня, коли державний виконавець проводив дії по вселенню ОСОБА_7 до квартири, в якій проживала сама ОСОБА_9 ; однак остання нікого не впускала до квартири, не давала можливості поміняти замок і не дозволяла вселяти ОСОБА_7 до квартири; після чого державний виконавець складав акти про невиконання рішення суду, які ОСОБА_15 підписувала;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що він працює старшим державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області; 19.10.2016 р. ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 129/2530/15-ц від 29.09.2016 р., виданого Ладижинським міським судом про усунення перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення; він запропонував ОСОБА_9 добровільно виконати вказане рішення суду, однак вона відмовилася добровільно це робити та вказала, що не бажає проживати разом з ОСОБА_7 і в цій квартирі немає місця для його проживання; після цього, ОСОБА_12 в листопаді та грудні 2016 р. тричі проводив дії по вселенню ОСОБА_7 до квартири, в якій проживала ОСОБА_9 ; однак остання всі рази перешкоджала вселяти ОСОБА_7 до квартири, зокрема, фізично не пропускала нікого до квартири; після чого державний виконавець складав акти про невиконання рішення суду, виносив постанову про накладення на неї штрафу, а також звернувся до Гайсинського ВП ГУНП з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, по факту умисного перешкоджання ОСОБА_9 виконанню рішення суду щодо вселення ОСОБА_7 до квартири;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що в кінці 2016 р. вона знаходилася біля квартири ОСОБА_9 і на прохання державного виконавця підписала складений ним документ; на той час в тій квартирі проживала одна ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 в ній не проживав;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що в грудні 2016 р. вона знаходилася в квартирі ОСОБА_9 , коли до неї прийшли державний виконавець, ОСОБА_7 та працівники поліції; державний виконавець пропонував ОСОБА_9 вселити ОСОБА_7 в квартиру, однак вона йому заперечувала, бо в квартирі знаходився хворий ОСОБА_11 ; між ними відбулася суперечка, а вселення не відбулося, оскільки ОСОБА_9 їх не допустила це зробити;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що вона є рідною сестрою обвинуваченої; в кінці грудня 2016 р. вона знаходилася в квартирі сестри, коли до неї прийшли державний виконавець, ОСОБА_7 та дільничний інспектор поліції; вони хотіли поміняти замок, щоб зайти в квартиру; потім почався крик, ґвалт; ОСОБА_7 був з викруткою і намагався поміняти замок у вхідних дверях квартири, а державний виконавець складав якісь документи, які ОСОБА_9 не підписувала; на той час в одній із кімнат цієї квартири проживав хворий батько ОСОБА_18 , а в іншій ОСОБА_9 , однак ОСОБА_7 хотів проживати в своїй половині квартири; потім виконавцю хтось зателефонував і сказав, що якщо немає добровільної згоди, то вселення бути не може, а тому в той день рішення по вселенню ОСОБА_7 не було виконане;

- витягом з кримінального провадження № 0000033 від 17.01.2017 р., за яким 17.01.2017 р. зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.382 КК України по факту умисного перешкоджання ОСОБА_9 виконанню рішення суду щодо вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 (а.с.111);

- супровідним листом Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 16.01.2017 р. № 155/2-45/3 та повідомленням старшого державного виконавця Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, по факту умисного перешкоджання ОСОБА_9 виконанню рішення суду щодо вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 (а.с.112-115);

- виконавчим листом № 129/2530/15-ц від 29.09.2016 р. про виконання рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р., що набрало законної сили 12.09.2016 р., яким задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_11 , про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення в квартиру і вирішено усунути перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_2 (а.с.116);

- постановою старшого державного виконавця Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 від 19.10.2016 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 129/2530/15-ц від 29.09.2016 р., виданого Ладижинським міським судом про усунення перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення (а.с.117);

- актом державного виконавця, складеним 08.11.2016 р. старшим державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 , згідно з яким 08.11.2016 р. ним здійснено вихід до квартири АДРЕСА_2 та проведено перевірку добровільного виконання боржником рішення суду про вселення ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_9 перешкоджала вселенню ОСОБА_7 до квартири (а.с.118);

- постановою старшого державного виконавця Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 від 05.12.2016 р. про залучення працівників поліції до проведення виконавчих дій для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту виконавця та залучених осіб при проведенні 12.12.2016 р. в 11-00 год. виконавчих дій щодо вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 (а.с.119);

- актом державного виконавця, складеним 09.12.2016 р. старшим державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 , згідно з яким ОСОБА_9 вручена його постанова від 05.12.2016 р. про залучення працівників поліції до проведення виконавчих дій для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту виконавця та залучених осіб при проведенні 12.12.2016 р. в 11-00 год. виконавчих дій щодо вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 (а.с.118);

- актом державного виконавця, складеним 12.12.2016 р. старшим державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 , згідно з яким 12.12.2016 р. ним здійснено вихід до квартири АДРЕСА_2 та проведено примусові дії щодо вселення ОСОБА_7 , під час яких ОСОБА_9 перешкоджала вселенню ОСОБА_7 до квартири (а.с.121);

- постановою старшого державного виконавця Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 від 15.12.2016 р. про накладення штрафу на ОСОБА_9 за невиконання рішення суду щодо вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 та перешкоджання примусовому його вселенню (а.с.122);

- постановою старшого державного виконавця Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 від 15.12.2016 р. про залучення посиленого наряду працівників поліції до проведення виконавчих дій для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту виконавця та залучених осіб при проведенні 26.12.2016 р. в 11-00 год. виконавчих дій щодо вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_2 (а.с.123);

- актом державного виконавця, складеним 26.12.2016 р. старшим державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 , згідно з яким 26.12.2016 р. ним здійснено вихід до квартири АДРЕСА_2 та проведено примусові дії щодо вселення ОСОБА_7 , під час яких ОСОБА_9 перешкоджала вселенню ОСОБА_7 до квартири (а.с.121);

- рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р., що набрало законної сили 12.09.2016 р., яким задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_11 , про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення в квартиру і вирішено усунути перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_2 (а.с.125-129);

- протоколом огляду предмету та постановою від 23.05.2017 р., за якими оглянуто виконавче провадження № 52677575з виконання виконавчого листа № 129/2530/15-ц від 29.09.2016 р., виданого Ладижинським міським судом про усунення перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення, та долучено речовим доказом (а.с.162, 163);

- оглянутими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження № 52677575з виконання виконавчого листа № 129/2530/15-ц від 29.09.2016 р., виданого Ладижинським міським судом про усунення перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення.

Твердження ОСОБА_9 про те, що вона не вчиняла передбаченого ч.1 ст.382 КК України злочину, суд розцінює як незаборонену законом позицію захисту власних інтересів, але до уваги не бере, оскільки вони спростовуються послідовними, узгодженими між собою, а тому правдивими показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про те, що в їх присутності ОСОБА_9 чинила перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , та перешкоджала його вселенню в цю квартиру, показаннями свідка - старшого державного виконавця Гайсинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_12 та складеними ним документами, які в сукупності достовірно підтверджують умисне невиконання ОСОБА_9 рішення суду, що набрало законної сили, і перешкоджання його виконанню; крім того, сама ОСОБА_9 підтвердила в судовому засіданні, що вона не визнає вказане рішення суду, вважає його незаконним, а тому не бажає його виконувати.

З цих же причин суд не бере до уваги твердження ОСОБА_9 про те, що вона не пускала ОСОБА_7 в двокімнатну квартиру через те, що в одній із кімнат на той час проживала вона, а іншій - хворий батько її сестри ОСОБА_11 , оскільки відповідно до рішення Ладижинського міського суду ОСОБА_7 як власник частини вказаної квартири має право в ній проживати в незалежності від того, що ОСОБА_9 пустила проживати в цій квартирі свого хворого вітчима ОСОБА_11 .
Крім того, суд не приймає як доказ невинуватості ОСОБА_9 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.382 КК України злочину копію ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 14.12.2017 р. про скасування ухвали Немирівського районного суду від 10.10.2017 р. і повернення до суду першої інстанції цивільної справи № 129/870/16-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про розподіл житлової квартири для продовження розгляду (а.с.135, 136), оскільки предметом розгляду тієї справи є розподіл житлової квартири між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , і її вирішення не звільняє ОСОБА_9 від обов`язку виконати рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р., що набрало законної сили 12.09.2016 р., щодо усунення перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , які чинить ОСОБА_9 , шляхом вселення ОСОБА_7 в цю квартиру.
Обираючи покарання суд пом`якшуючими його обставинами враховує позитивні характеристики, пенсійний вік, наявність інвалідності 2-ї групи загального захворювання, відсутність судимості, середню тяжкість скоєного стосовно ст.12 КК України.

За таких обставин, суд визнає, що виправити ОСОБА_9 і запобігти скоєнню нею нових злочинів можливо без ізоляції її від суспільства, призначивши їй покарання у виді штрафу зі звільненням від його відбування на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

За змістом п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, та які на день набрання чинності цим Законом є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки ОСОБА_9 вчинила умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і вона не заперечує проти застосування щодо неї п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. (а.с.167), то вона підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді штрафу.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирати.

Вимоги цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_9 завданої злочином моральної шкоди в сумі 10000 грн. 00 коп. та 9500 грн. (1000 грн. + 8500 грн.) витрат на правничу допомогу (квитанція від 17.07.2017 р., договір про надання правової допомоги, розрахунок, свідоцтво, ордер, довідка-розрахунок, квитанція від 28.08.2018 р. на а.с.27, 89-92, 160, 161) на підставі ст.1167 ЦК України підлягають повному задоволенню, оскільки визначена судом моральна шкода складає 10000 грн., її розмір не виходить за межі заявлених вимог та відповідає змісту, тривалості та інтенсивності його моральних страждань.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374 КПК України,

Присудив:
ОСОБА_9 визнати винуватою в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити їй покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді штрафу на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженої ОСОБА_9 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , завдану злочином моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Речовий доказ виконавче провадження № 52677575, - повернути Гайсинському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: