У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2018 року, якою відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, є фізичною особою підприємцем, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0001292 від 30.03.2018 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2018 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді, скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає, що слідчий суддя виніс необґрунтоване, незаконне рішення всупереч вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 364, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, вже переховувався від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку з жовтня 2017 року по серпень 2018 року.

Зазначає, що про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, можливість знищити, сховати речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покинув межі України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

На думку, прокурора, обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_6 в лютому 2016 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступив у злочинну змову з директором ТОВ "Афенсо" ОСОБА_10 , з метою вчинення незаконних дій з використанням свого службового становища в інтересах третьої особи. Так, 08.02.2016, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи від імені МКП "Миколаївводоканал " уклав з ТОВ "Афенсо", в особі директора ОСОБА_10 договір про надання послуг №08/16, із попередньо визначеною сумою 995000 грн. Відповідно до умов договору ТОВ "Афенсо" (виконавець) взято зобов`язання з вивезення ґрунту.
В період з лютого по травень 2016 року (встановити точний час та місце органом досудового розслідування не представилось можливим) ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем та діючи на користь ТОВ "Афенсо", достовірно знаючи про неможливість та відсутність наміру виконання підрядником робіт, здійснював передоплату за виставленими ТОВ "Афенсо" рахунками-фактурами, тим самим незаконно розпорядився вказаними коштами комунального підприємства на загальну суму 1111725 грн. в інтересах третьої особи.
В подальшому, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби та своїм посадовим обов`язкам, діючи умисно, з метою надання ТОВ "Афенсо" неправомірної вигоди, ОСОБА_6 одноособово прийняв, засвідчивши своїм підписом, надані підрядником акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) із завідомо неправдивими відомостями про виконання робіт з вивезення ґрунту, в результаті чого МКП "Миколаївводоканал" завдано матеріальної шкоди на суму 1111725 грн.
31.05.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.
Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, знищення, сховання речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що слідчим недоведені обставини існування ризиків переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень та знищення, схову речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки обставини існування вказаних ризиків, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України, окрім припущень щодо їх існування, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який не підтримав апеляційну скаргу, думку ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання його під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого за версією органу досудового розслідування підозрюється ОСОБА_6 , у відповідності до практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства України, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до клопотання слідчого, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 364, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що прокурором недоведені обставини існування ризиків переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень та знищення, схову речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки обставини існування вказаних ризиків, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України, окрім припущень щодо їх існування, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2018 року, якою відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді