Справа № 372/166/18
Провадження № 1-кп-90/18
В И Р О К
іменем України
10 травня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001708 від 26.11.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Барда Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, неофіційно працюючого охоронцем готельно-ресторанного комплексу «Шахерезада», розлученого, маючого середню базову освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, за таких обставин.

26 листопада 2017 року приблизно о 05 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , працюючи неофіційно охоронцем в готельно-ресторанному комплексі «Шахерезада», який розташований в селі Підгірці Обухівського району Київській області по вулиці Васильківській, 52, перебуваючи у приміщенні для охорони, що знаходиться на території вказаного комплексу, сидів на ліжку напроти входу до вказаного приміщення. В цей час, до приміщення охорони забіг ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та одразу штовхнувши руками в область грудей ОСОБА_8 , який впав на спину на ліжко, де сидів, безпричинно почав наносити йому удари руками в область голови, хапав руками за вуха, а потім обома руками взявши за шию останнього, почав душити його, при цьому перебуваючи в положенні напівстоячи і нахилившись над останнім, після чого ОСОБА_8 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_9 , який застосував до нього фізичне насильство, що мало характер посягання та було небезпечним для здоров`я і виразилось у заподіянні йому ударів руками в область голови та стисканні руками шиї, належним чином не урахувавши засоби захисту і нападу, правою рукою взяв металевий ніж, який знаходився на тумбочці поруч ліжка у приміщенні, де вони перебували, застосувавши ніж до ОСОБА_9 , який не мав при собі предметів, якими можна було б нанести тілесні ушкодження, маючи можливість припинити посягання шляхом спричинення ОСОБА_9 менш тяжкої шкоди, умисно завдав останньому один удар ножем у стегно лівої ноги в область паху зліва, від чого останній отримав тяжке тілесне ушкодження та переставши душити за шию ОСОБА_8 сів на ліжко, чим ОСОБА_8 перевищив межі необхідної оборони.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 380 від 15.12.2017 року на тілі трупа ОСОБА_9 , 1994 року народження, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден у зовнішнього кута правого ока, на лобі справа та в області правого плечо-лопатково-ключичного суглобу; крововиливів на передній поверхні правого плеча у верхній третині, на тильній поверхні правої кисті в області 3-5-го пястно-фалангових суглобів з поширенням на основну фалангу 3-го пальця, на задній та зовнішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу, на тильній поверхні пястно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті та міжфалангового суглобу 2-го пальця цієї кисті, на переднє-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині. Всі вони мають овальну та невизначену форму і розміри від 1х1,5см до 12х6см; сліпого колюче-різаного поранення лівого стегна: колюче-різана рана верхньої третини лівого стегна, в глибину якої в напрямку спереду назад та знизу догори відходить раньовий канал довжиною по зонду 4,5 см, за ходом якого ушкоджуються м`які тканини стегна, стегнова артерія (повне її пересічення) та стегнова вена. Враховуючи характер і зовнішній вид ушкоджень, дані медико-криміналістичного дослідження, інтенсивність та забарвлення крововиливів в області ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження, дані обставин справи, можна вважати, що колюче-різане поранення утворилось приблизно за 40 хвилин до настання смерті від дії гострого предмету, який має колюче-ріжучі властивості (за типом клинка ножа) і в своєму складі мав обушок та лезо; садна - внаслідок тертя або дії під кутом тупим(-ими) твердим(-ими) предметом(-ами); крововиливи внаслідок тиснення, ударів тупим (-ими) твердим(-ими) предметом(-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею. Тілесні ушкодження у вигляді колюче-різаного поранення лівого стегна мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), інші окремо взяті тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 , 1994 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок сліпого колюче-різаного поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії та вени та шоком, на що вказує вищеописане, а також переважно знижене кровонаповнення внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках, плямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, слабко виражений набряк легень, набряк-набухання головного мозку. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент первинного огляду трупа (08.20), причину смерті, умови знаходження трупа, відомості, що встановлені в ході досудового розслідування, можливо допустити, що ймовірна давність настання смерті може складати близько 1,5 - 2-х години до моменту огляду трупа. В крові ОСОБА_9 , 1994 року народження, виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 2,40%о, в сечі 3,00%о, що за життя відповідало середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав частково, визнав фактичні обставини спричинення потерпілому тілесних ушкодження саме ним, однак вважаючи свої дії необхідною обороною, цивільний позов визнав частково, показав, що він працював неофіційно охоронцем в готельно-ресторанному комплексі «Шахерезада» у с. Підгірці, у листопаді 2017 року він вдень бачив, як святкували весілля у ресторані раніше йому незнайомі люди, святкування закінчилось приблизно опівночі, більшість гостей роз`їхалось, а молодята із друзями перейшли у приміщення бані, яке знаходилось не більше 20 м від будинку охорони, він чув, як у бані була сварка, щось розбивалось, через скло будинку охорони бачив, як приблизно під ранок деякі із гостей пішли з бані у бік дороги, а наречений ганявся по двору за нареченою і якоюсь дівчиною. Він сидів на ліжку напроти входу до приміщення охорони та дивився телевізор, двері були прикриті, але не зачинені. Через деякий час, орієнтовно через 15 хв., до приміщення охорони раптово забіг раніше незнайомий йому наречений, одягнутий лише у брюки, та одразу вдарив його рукою, від чого він впав на спину на ліжко, де сидів і вдарився головою об стіну. Після цього цей хлопець почав наносити йому удари руками в область голови, хапав руками за вуха, а потім обома руками взявши за шию почав душити його, при цьому перебуваючи в положенні стоячи над ним та придавлюючи своїм тілом. Коли він вже не міг далі терпіти та усвідомив можливість настання смерті від задушення, правою рукою взяв ніж, який знаходився на тумбочці поруч ліжка у приміщенні, де вони перебували. Він знав, що там знаходиться ніж, оскільки ввечері ремонтував там світильник. Ніж він вирішив використати, щоб припинити напад на себе, оскільки іншої можливості зберегти собі життя не було. Він наніс один удар ножем в сторону тіла нападника, куди саме попав не знає, наміру попасти саме у якусь певну частину тіла він не мав, тому вдарив куди зміг дістати у обмеженому просторі. Визнає, що рану у лівому стегні потерпілого міг спричинити саме він, оскільки положення їх тіл було таким чином, що саме туди він міг дістати без розмаху. Інших ударів руками чи ножем він не наносив. Наміру спричинити тілесні ушкодження саме тяжкі чи іншої тяжкості він не мав, а ткнув ножем аби куди з метою припинення насильства. Після спричинення поранення хлопець перестав душити його за шию, деякий час лежав на ньому, він закричав, а потім вони сіли на ліжко. Він після цього декілька днів не міг розмовляти через пошкодження горла, тому коли у кімнату зайшла наречена, він не міг їй розповісти про те, що трапилось, лише допомагав нареченому втриматись сидячи на ліжку. З тих же причин не міг допомагати надавати медичну допомогу, коли прийшла офіціантка ОСОБА_10 . Він не тікав з місця події, але після того, як відвезли у лікарню хлопця сховав ніж, тому що злякався. У вчиненому він щиро кається, жалкує про скоєне. Наніс удар ножем у ногу виключно для самозахисту. При цьому вважає, що не мав іншого виходу, оскільки загроза його життю була реальною, бо він вже не міг дихати, а хлопець був набагато сильніший його і вищий не менше ніж на 15 см. Конфліктів ні із нареченим, ні з ким іншим у нього не було, причину нападу хлопець не пояснив, тому йому не відомо чому той прийшов до нього у приміщення охорони та почав бити. Цивільний позов визнає частково, раніше шкоду не відшкодовував, бо був взятий під вартою, живе один, отримує пенсію 1,5 тис. грн., має намір відшкодовувати шкоду по мірі можливості. Запевняв у відсутності намірів вчиняти правопорушення у подальшому.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілої, свідків, письмовими і речовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 25-26.11.2017 року у ресторані «Шахерезада» у с.Підгірці святкували її весілля із ОСОБА_11 , куди приїхали близько 17 год. Після того, як роз`їхались гості, приблизно о 2 год. ночі вони із друзями перейшли у баню, де спілкувались і продовжували святкування. Вона вживала лише шампанське, ОСОБА_12 також пив шампанське, вона не бачила чи пив він інший алкоголь, інші гості вживали різні алкогольні напої. Приблизно після 4-30 год. вона піднялась наверх і заснула у кімнаті на другому поверсі, ОСОБА_12 залишався внизу. Жодних сварок під час святкування не було, нічого ніхто не розбивав. ОСОБА_12 вів себе адекватно. Приблизно через півгодини вона проснулась від голосної розмови, спустилась і побачила, як ОСОБА_12 сидить зверху на ОСОБА_13 , їй здалося, що він намагається його заспокоїти, а ОСОБА_14 став тримати ОСОБА_15 . Сосо і ОСОБА_13 пішли додому. Вони із ОСОБА_15 пішли нагору і поговорили, він вибачився і вони вирішили піти додому. Причин конфлікту із ОСОБА_13 вона не знає. Іван першим спустився, а через деякий час, можливо 3 хв. вона вийшла його шукати на вулицю, підійшла до будинку охорони, бо побачила світло. Біля будки лежав ніж та були плями крові. Всередині приміщення охорони сидів на ліжку ОСОБА_12 , а збоку сидів охоронець і притримував його за плече, бо ОСОБА_15 було погано і він нахилявся. Вона спитала у ОСОБА_15 чи все добре, на що він повідомив, що все добре. У охоронника вона питала, що сталося, але той не відповів. Всередині приміщення було багато крові. У ОСОБА_15 вона побачила поранення у верхній частині лівого бедра, інших тілесних ушкоджень вона не бачила. ОСОБА_12 був одягнутий у брюки та шкарпетки. На руках і одежі охоронника була кров. У обвинуваченому вона впізнає того охоронника. Вона стала кликати на допомогу, просила щоб викликали швидку, але ОСОБА_16 не могла додзвонитись до швидкої. Офіціантка ОСОБА_10 намагалась перев`язати рану. Тоді вона просила розбудити ОСОБА_17 , щоб відвезти ОСОБА_15 до лікарні. Вона кричала на господаря, щоб той дав ключі від автомобіля, а він питав хто доплатить за весілля. Врешті директор закладу надав автомобіль, ОСОБА_18 взяв ключі, вони погрузили ОСОБА_15 назад у будку автомобіля і поїхали до лікарні. Весь цей час ОСОБА_12 нічого не говорив, але був у свідомості, втратив свідомість вже у автомобілі. На її погляд вони доволі швидко доставили ОСОБА_15 до лікарні, але лікарі не надали належної допомоги. Причин конфлікту ОСОБА_15 із охоронником вона не знає, вона не бачила, щоб хтось інший також вступав у конфлікт із охоронником, він майже не виходив із своєї будки, але вважає, що той проявляв агресію, коли спочатку перегородив дорогу їх весільному автомобілю і пропустив на територію лише із дозволу директора закладу, також він висловлював невдоволення, коли діти бігали по двору. Також вона раніше бачила обвинуваченого напередодні весілля, коли завозили їжу та дивились ресторан, він також тоді сидів у приміщенні охорони, вона вважала його охоронником. Причиною суттєвої зміни показів в суді у порівнянні із показами на досудовому розслідуванні назвала шоковий стан після загибелі нареченого, насправді він її чи інших людей того дня не бив, пляшки та дверці шкафу не розбивав, агресивним не був. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на те, що є вагітною, а майбутня дитина залишиться без батька.

Представник потерпілої ОСОБА_6 цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_19 показала, що перебуває у дружніх відносинах із потерпілою, була присутня на святкуванні її весілля у ресторані «Шахерезада», приблизно о 2 год. ночі гості розійшлися, а молодь перейшла продовжувати святкувати у баню на території комплексу. Зокрема, залишились на ніч офіціантка ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , молодята. У бані вони відпочивали, вживали алкогольні напої. ОСОБА_12 загалом був адекватний, пив здебільшого шампанське. Ніяких конфліктів і агресії не було. ОСОБА_12 випадково зачепив лівою рукою пляшку вина, від чого вона розбилася. Також ОСОБА_12 вдарив шафу, від чого зламалися і впали дверцята. Надалі вони лягли спати, приблизно після 4 год. ночі вона прокинулась від голосної розмови, побачила, як ОСОБА_12 заспокоює лежачого ОСОБА_13 та тримає його за руки, в цей час у кімнату зайшов ОСОБА_14 і, на її думку, невірно оцінив ситуацію. Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поїхали додому, а ОСОБА_12 із ОСОБА_20 піднялись у кімнату на другому поверсі. Через деякий час ОСОБА_12 вийшов та сказав готуватися їхати додому. Вона із ОСОБА_20 залишилась у кімнаті на першому поверсі, а ОСОБА_12 вийшов на вулицю. Він був лише у синіх весільних брюках. Приблизно через дві хвилини, коли вона докурила цигарку, ОСОБА_20 пішла на вулицю пошукати ОСОБА_15 , а вже приблизно через хвилину повернулась і сказала, щоб викликати швидку допомогу, бо ОСОБА_15 підрізали. У приміщенні охорони неподалік бані вона побачила ОСОБА_15 , який був у крові, у нього було поранення на нозі біля паху зліва. Надалі підійшли кухарка ОСОБА_21 , власник ресторану. Обвинувачений весь час сидів у приміщенні охорони біля ОСОБА_15 , не розмовляв і не реагував. ОСОБА_12 не розмовляв, але дихав. Офіціантка ОСОБА_10 намагалась надати допомогу, спробувавши перетягнути ногу жгутом, а вона натискала тряпкою на рану. Вона також дзвонила у швидку, довго не могла додзвонитись, потім говорила декілька хвилин, дізнавалась адресу ресторану. Вони сперечались із присутніми, щоб надати допомогу ОСОБА_15 . Потім вони погрузили ОСОБА_15 у автомобіль і повезли у лікарню. Всі події відбувались доволі швидко. Біля приміщення охорони вона бачила на землі ніж. Їй не відомо, чому ОСОБА_12 опинився у будиночку охорони. Будь-яких попередніх розмов чи конфліктів ОСОБА_15 з охоронником вона не бачила. Обвинуваченого протягом святкування вона бачила лише у приміщенні охорони, він до них не виходив. Заперечила свої покази на досудовому розслідуванні, насправді ОСОБА_12 агресії не проявляв, її також не ганяв.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що з дитинства перебував у дружніх відносинах із ОСОБА_11 , був присутній на святкуванні його весілля у ресторані «Шахерезада», після 1 год. ночі святкування в залі закінчилося, а молодь перейшла продовжувати святкувати у баню на території комплексу. Зокрема, залишились на ніч ОСОБА_10 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , молодята. Там був накритий стіл, вони відпочивали, вживали алкогольні напої. ОСОБА_12 загалом був адекватний, пив горілку та шампанське. Лягли спати вони приблизно о 3 год. ночі, прокинувся він приблизно о 5-45 год. від того, що у них з ОСОБА_15 виник невеликий словесний конфлікт із штовханиною. Ініціатором конфлікту був ОСОБА_12 , причин конфлікту він не зрозумів. Сосо ОСОБА_15 не бив, а лише допоміг припинити конфлікт. Після цього приблизно після 6 ранку він та ОСОБА_14 поїхали додому на таксі.

Свідок ОСОБА_24 показав, що був кумом потерпілого, був присутнім на святкуванні його весілля у ресторані «Шахерезада», після 2 год. ночі після від`їзду гостей, вони із молоддю перейшли до приміщення бані, зокрема він, молодята, свідки, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ще двоє. У бані вони продовжували святкувати, ніяких сварок не було, хто розбив склянку і шафу він не знає, ОСОБА_12 його не бив. ОСОБА_12 вживав алкоголь, інші теж. Приблизно після 5 год. між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 виник невеликий конфлікт, невелика штовханина. Приблизно через 5 хвилин вони із ОСОБА_13 пішли додому. Пояснив причини зміни показів у порівнянні із наданими на досудовому розслідуванні тим, що давав покази слідчому у стані сп`яніння. Він бачив, як приблизно о 2 год. ночі ОСОБА_12 підходив до обвинуваченого у будку охорони та щось запитав, той підказав, жодних конфліктів між ними не виникало.

Свідок ОСОБА_25 показала, що є подругою потерпілої, була присутня на святкуванні її весілля у ресторані «Шахерезада», вночі після від`їзду гостей вони із молоддю перейшли до приміщення бані, зокрема вона, молодята, ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , офіціантка ОСОБА_10 . У бані був накритий стіл, вони продовжували святкувати, всі, окрім ОСОБА_20 , пили алкоголь. Ніяких сварок не було, хто розбив склянку і шафу вона не знає. Під ранок між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 виник невеликий конфлікт, зокрема вона бачила, як ОСОБА_12 казав ОСОБА_13 заспокоїтись. Через деякий час ОСОБА_14 із ОСОБА_13 пішли додому, а після них вона також. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 вона не бачила. Охоронника бачила біля будиночку охорони коли приїхала до ресторану, а коли уходила не помітила.

Свідок ОСОБА_26 показав, що був другом ОСОБА_27 , був присутній на святкуванні його весілля у ресторані «Шахерезада», після 1 год. ночі святкування в залі закінчилося, а молодь перейшла продовжувати святкувати у баню на території комплексу, де вони відпочивали, вживали алкогольні напої. Ніяких конфліктів не було. Він ліг спати приблизно о 4 год. ночі. Під ранок прокинувся від криків про допомогу, вийшов, побачив, що у будиночку охорони лежав ОСОБА_12 у крові, біля нього сидів обвинувачений, нічим не допомагав, не розмовляв. У обвинуваченому він впізнає охоронника того ж закладу. Він бачив кров на підлозі будинку охорони, слідів боротьби, розкиданих речей у приміщенні не було. ОСОБА_12 весь час був без свідомості. Біля будки зібрались директор та декілька працівників ресторану. Він взяв у директора ресторану ключі та підігнав машину, щоб відвезти у лікарню, тому що не змогли додзвонитись до швидкої. ОСОБА_15 вони поклали назад, а самі втрьох із ОСОБА_20 і ОСОБА_28 сіли у салон автомобіля, він був за кермом. До лікарні вони їхали менше 10 хв., у лікарні викликали лікаря і завезли ОСОБА_15 на візку всередину. Чи був ОСОБА_12 на той час ще живий він не бачив.

Свідок ОСОБА_29 показала, що працювала у ресторані «Шахерезада» офіціанткою, обслуговувала весілля потерпілих, святкування пройшло спокійно. Після 24 год. гості роз`їхались, а молодята, свідки та декілька молодих дівчат та хлопців пішли у приміщення бані, бо директор подарував молодятам номер для відпочинку. Вона приєдналась до них на запрошення нареченого ОСОБА_15 . Раніше вона ОСОБА_15 та інших не знала. У бані вони спілкувались, відпочивали, вживали алкоголь. Конфліктів не було, чому вибиті двері шафи та розбита пляшка вона не знає. ОСОБА_12 поводив себе адекватно, агресивним не був. Вона пішла спати після 2 год. ночі, а прокинулась, коли приблизно о 5-40 год. директор ресторану повідомив про поранення ОСОБА_15 , вона спустилась вниз із своєї кімнати, у будиночку охорони побачила ОСОБА_15 у крові, поруч сидів охоронник. На запитання ОСОБА_12 не відповідав, важко дихав, був одягнутий у брюка та носки. Вона перехилила його, виявила рану у лівій нозі біля паху, намагалась перев`язати ногу жгутом знизу рани, але він був короткий, тому це не вдалося. Вона закривала полотенцем кров на рані. При цьому охоронник трохи намагався їй допомогти, але у приміщенні було замало місця, тому ніхто більше не міг туди зайти і ніхто інший, крім неї, не надавав допомогу ОСОБА_15 . У будці охорони ознак боротьби вона не помічала, але було багато крові. Наречена дзвонила у швидку, але не могла додзвонитись. Директор надав автомобіль, ОСОБА_15 поклали у кузов, ОСОБА_18 сів за кермо, вона та наречена сіли у салон. ОСОБА_12 взагалі не розмовляв. Приблизно о 7 год. вони приїхали у лікарню, поклали ОСОБА_15 на візок, завезли у лікарню, де лікарі почали його слухати, а вони вийшли. У цей час вона не помічала у ОСОБА_15 ознак життя, бо не було часу. Обвинувачений працював у ресторані «Шахерезада» охоронником, до події вона його знала приблизно 3 місяці, агресії він ніколи не проявляв, лише він бував у будці охорони, інших охоронників не було. Приміщення охорони дуже невелике, знаходиться за декілька метрів від бані. У приміщенні охорони вживали їжу, тому там могли зберігатись ножі. Того дня вона ножа у тому приміщенні не помічала.

Свідок ОСОБА_30 показав, що був свідком на весіллі у ресторані «Шахерезада», приблизно о 2 год. ночі гості розійшлися, а молодь перейшла до приміщення бані, зокрема о 2 год. 28 хв. він знімав на відео на телефон вже у бані, там вони пили алкоголь, жодних конфліктів на весіллі не було, він не бачив хто пошкодив шафу і склянку, був дуже нетверезий і пішов спати біля 3 год. ночі. Вранці його розбудили, він приблизно о 6-45 год. та 8 год. дзвонив до швидкої, в цей час був у шоці. Обвинуваченого він бачив на території комплексу декілька днів, коли готували весілля, а того дня біля будинку охорони. Він бачив вранці кров та ніж із слідами крові біля будки охорони. Охоронник поводив себе спокійно. Він не бачив, щоб ОСОБА_12 розмовляв або конфліктував із обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_31 показала, що є двоюрідною тіткою потерпілої, була присутня на святкуванні її весілля у ресторані «Шахерезада», поїхала близько 2 год. ночі, конфліктів ніяких не бачила, наречений вживав шампанське, вів себе адекватно, обвинуваченого вона взагалі не бачила, коли вона їхала, залишались на ніч продовжувати святкувати наречені, свідки, ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , дівчина ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_34 показала, що є тіткою потерпілої, була присутня на святкуванні її весілля у ресторані «Шахерезада», поїхала близько 2 год. ночі, конфліктів ніяких не бачила, наречений вживав шампанське, вів себе адекватно, обвинуваченого вона взагалі не бачила.

Свідок ОСОБА_35 показав, що є батьком потерпілої, приблизно до 3 год. ночі він був на святкуванні весілля у ресторані «Шахерезада», після чого поїхав додому, а молодь залишилась у бані, конфліктів він не бачив, на весіллі ОСОБА_12 пив шампанське, обвинуваченого він бачив лише біля будки охорони під час приїзду, разом ОСОБА_15 з охоронником він не бачив.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину також підтверджується поданими суду письмовими і речовими доказами, зокрема:

- довідкою Обухівської центральної районної лікарні №5493 від 26.11.2017 року, якою підтверджується те, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 07 год. 00 хв. 26.11.2017 доставлено до приймального відділення Обухівської ЦРЛ у стані клінічної смерті. ОСОБА_9 проводилась серцево-легенева реанімація. О 07 год. 30 хв. констатовано смерть ОСОБА_9 (т.1 а.с.146);

- довідкою Обухівської центральної районної лікарні №1516 від 28.11.2017 року, якою підтверджується те, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 06 год. 55 хв. 26.11.2017 доставлено приватним транспортом до Обухівської ЦРЛ у стані клінічної смерті: відсутність пульсу на сонній артерії, дихання відсутнє, фото реакція зіниць відсутня, артеріальний тиск 0. У постраждалого виявлена різано-колота рана у верхній третині лівого стегна. Візразу ж розпочато проведення серцево-легеневої реанімації, яка позитивного ефекту не дала. О 07 год. 30 хв. констатовано біологічну смерть ОСОБА_9 (т.1 а.с.147);

- протоколом огляду місця події від 26.11.2017 року, де зафіксовано зовнішній вигляд трупу потерпілого (т.1 а.с.148-157);

- висновком експерта № 380 від 15.12.2017 року, яким підтверджується, що на тілі трупа ОСОБА_9 , 1994 року народження, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден у зовнішнього кута правого ока, на лобі справа та в області правого плечо-лопатково-ключичного суглобу; крововиливів на передній поверхні правого плеча у верхній третині, на тильній поверхні правої кисті в області 3-5-го пястно-фалангових суглобів з поширенням на основну фалангу 3-го пальця, на задній та зовнішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу, на тильній поверхні пястно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті та міжфалангового суглобу 2-го пальця цієї кисті, на переднє-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині. Всі вони мають овальну та невизначену форму і розміри від 1х1,5см до 12х6см; сліпого колюче-різаного поранення лівого стегна: колюче-різана рана верхньої третини лівого стегна, в глибину якої в напрямку спереду назад та знизу догори відходить раньовий канал довжиною по зонду 4,5 см, за ходом якого ушкоджуються м`які тканини стегна, стегнова артерія (повне її пересічення) та стегнова вена. Враховуючи характер і зовнішній вид ушкоджень, дані медико-криміналістичного дослідження, інтенсивність та забарвлення крововиливів в області ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження, дані обставин справи, можна вважати, що колюче-різане поранення утворилось приблизно за 40 хвилин до настання смерті від дії гострого предмету, який має колюче-ріжучі властивості (за типом клинка ножа) і в своєму складі мав обушок та лезо; садна - внаслідок тертя або дії під кутом тупим(-ими) твердим(-ими) предметом(-ами); крововиливи внаслідок тиснення, ударів тупим (-ими) твердим(-ими) предметом(-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею. Тілесні ушкодження у вигляді колюче-різаного поранення лівого стегна мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), інші окремо взяті тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 , 1994 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок сліпого колюче-різаного поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії та вени та шоком, на що вказує вищеописане, а також переважно знижене кровонаповнення внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках, плямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, слабко виражений набряк легень, набряк-набухання головного мозку. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент первинного огляду трупа (08.20), причину смерті, умови знаходження трупа, відомості, що встановлені в ході досудового розслідування, можливо допустити, що ймовірна давність настання смерті може складати близько 1,5 - 2-х години до моменту огляду трупа. В крові ОСОБА_9 , 1994 року народження, виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 2,40%о, в сечі 3,00%о, що за життя відповідало середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.160-166);

- висновком експерта № 3 від 12.01.2018 року, яким підтверджується те, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок дій, відображених під час проведення слідчого експерименту, проведеного 27.11.2017 року за участю ОСОБА_8 (т.1 а.с.167-169);

- протоколом огляду місця події від 26.11.2017 року, де зафіксовано місце події на території готельно-ресторанного комплексу «Шахерезада», зокрема місцерозташування плям крові на землі, у приміщенні будинку охорони (т.1 а.с.170-199);

- протоколом огляду місця події від 26.11.2017 року, де зафіксовано вигляд внутрішніх приміщень бані на території готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зокрема місцерозташування розбитої пляшки, поламаних дверей шафи у кімнаті на першому поверсі (т.1 а.с.212-231);

- протоколом огляду місця події від 26.11.2017 року, де зафіксовано вигляд автомобіля «Рено Кенго» на території готельно-ресторанного комплексу «Шахерезада», зокрема плями крові у вантажному відділенні задньої частини автомобіля (т.1 а.с.232-236);

- протоколом огляду місця події від 26.11.2017 року, де зафіксовано зовнішній вигляд одягу та взуття обвинуваченого із плямами крові (т.1 а.с.237-243);

- свідоцтвом про шлюб, яким підтверджується одруження потерпілої ОСОБА_5 із загиблим ОСОБА_9 25 листопада 2017 року (т.1 а.с.249);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , яким підтверджуються обставини святкування весілля, склад осіб, які продовжували святкування вночі у приміщенні бані, місце та орієнтовний час вчинення злочину (т.1 а.с.250-252);

- висновком експерта № 8-1/6158 від 08.12.2017 року, згідно якого виявлені на місці події сліди пальців рук належать саме обвинуваченому (т.2 а.с.2-15);

- висновками експерта № 10-1/1809 від 21.12.2017 року, № 10-1/1807 від 15.12.2017 року, № 10-1/1806 від 15.12.2017 року, № 10-1/1808 від 21.12.2017 року, згідно яких сліди крові, виявлені на одязі та взутті обвинуваченого, а також на ножі, вилученому на місці події, належать саме ОСОБА_9 (т.2 а.с.16-25, 28-34, 36-42, 44-54);

- довідкою Обухівської центральної районної лікарні №7072 від 26.11.2017 року щодо освідування обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.63);

- заявою обвинуваченого до поліції від 28.11.2017 року щодо отримання ним тілесних ушкоджень в ході конфлікту із ОСОБА_9 26.11.2017 року (т.2 а.с.70);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , а також відтвореним у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії, якими підтверджується обставини конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, механізм заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок застосування ножа саме обвинуваченим, а також механізм заподіяння самому обвинуваченому тілесних ушкоджень внаслідок застосування фізичної сили ОСОБА_9 (т.2 а.с.71-73);

- висновком експерта № 85 від 12.01.2018 року, згідно якого у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та саден на шиї і в області голови, рани на лівому вусі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.78-80);

- висновком судово-психіатрічного експерта № 20 від 10.01.2018 року, згідно якого за результатами поведеної у справі комплексної судової психолого-психіатрічної експертизи встановлено те, що ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, клінічних ознак наркоманії та алкоголізму не виявлено, в сфері особистості йому притаманна товариськість, доброзичливість, відсутність злопам`ятності, емоційна стійкість у звичаних станах (т.2 а.с.82-84);

- відтвореним в судовому засіданні під час огляду речових доказів відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 , яким зафіксовано, що потерпіла розповіла про те, що її наречений після весілля був агресивний, бив ОСОБА_13 , повиганяв всіх на вулицю, побив все у бані, під ранок вона залишилась у бані із ОСОБА_36 , а ОСОБА_12 вибіг на вулицю, через деякий час вона вибігла за ним, у каптерці охорони горіло світло, ОСОБА_12 сидів всередині приміщення охорони у крові, охоронник тримав його, щоб той не впав, вона спитала ОСОБА_15 що сталося, на що він відповів, що нічого, це були його останні слова, вона кричала і питала у охоронника що сталося, але він нічого не міг сказати, руки охоронника були у крові, вона бачила біля будки ніж із плямами крові, але вдень його вже там не було. Вказаний відеозапис слідчої дії суд бере до уваги як допустимий доказ в частині послідовних у цій частині показань потерпілої про відсутність будь-яких передумов конфлікту між обвинуваченим та загиблим, перебування загиблого у стані сп`яніння, орієнтовного часу вчинення злочину, підтвердження місця вчинення злочину. В іншій частині суд приймає до уваги показання потерпілої безпосередньо у судовому засіданні, оскільки вони суттєво протирічать повідомленим під час цієї слідчої дії відомостям, з огляду на приписи ст.23 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів судом (т.1 а.с.252).

Суд вважає, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати на ст. 124 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони.

Вирішуючи питання про пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України суд враховує наступне.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що 26 листопада 2017 року приблизно о 05 год. 15 хв., ОСОБА_8 , працюючи неофіційно охоронцем в готельно-ресторанному комплексі «Шахерезада», який розташований в Київській області, Обухівському районі, с. Підгірці по вул. Васильківській 52, перебуваючи у приміщенні для охорони, що знаходиться на території вказаного комплексу, сидів на ліжку напроти входу до вказаного приміщення. В цей час, до приміщення охорони забіг ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та одразу штовхнувши руками в область грудей ОСОБА_8 , який впав на спину на ліжко, де сидів, почав наносити йому удари руками в область голови, хапав руками за вуха, а потім обома руками взявши за шию останнього, почав душити його, при цьому перебуваючи в положенні стоячи над останнім, під час чого, ОСОБА_8 , правою рукою взяв металевий ніж, який знаходився на тумбочці поруч ліжка у приміщенні, де вони перебували, та умисно наніс один удар в область паху зліва ОСОБА_9 , від чого останній отримав тілесне ушкодження, та переставши душити за шию ОСОБА_8 , сів на ліжко.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №380 від 15.12.2017, на тілі трупа ОСОБА_9 , 1994 року народження, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден у зовнішнього кута правого ока, на лобі справа та в області правого плечо-лопатково-ключичного суглобу; крововиливів на передній поверхні правого плеча у верхній третині, на тильній поверхні правої кисті в області 3-5-го пястно-фалангових суглобів з поширенням на основну фалангу 3-го пальця, на задній та зовнішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу, на тильній поверхні пястно-фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті та міжфалангового суглобу 2-го пальця цієї кисті, на переднє-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині. Всі вони мають овальну та невизначену форму і розміри від 1х1,5см до 12х6см; сліпого колюче-різаного поранення лівого стегна: колюче-різана рана верхньої третини лівого стегна, в глибину якої в напрямку спереду назад та знизу догори відходить раньовий канал довжиною по зонду 4,5 см, за ходом якого ушкоджуються м`які тканини стегна, стегнова артерія (повне її пересічення) та стегнова вена. Враховуючи характер і зовнішній вид ушкоджень, дані медико-криміналістичного дослідження, інтенсивність та забарвлення крововиливів в області ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження, дані обставин справи, можна вважати, що колюче-різане поранення утворилось приблизно за 40 хвилин до настання смерті від дії гострого предмету, який має колюче-ріжучі властивості (за типом клинка ножа) і в своєму складі мав обушок та лезо; садна - внаслідок тертя або дії під кутом тупим(-ими) твердим(-ими) предметом(-ами); крововиливи внаслідок тиснення, ударів тупим (-ими) твердим(-ими) предметом(-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею. Тілесні ушкодження у вигляді колюче-різаного поранення лівого стегна мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень(за критерієм небезпеки для життя), інші окремо взяті тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 , 1994 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок сліпого колюче-різаного поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії та вени та шоком, на що вказує вищеописане, а також переважно знижене кровонаповнення внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках, плямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, слабко виражений набряк легень, набряк-набухання головного мозку. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент первинного огляду трупа (08.20), причину смерті, умови знаходження трупа, відомості, що встановлені в ході досудового розслідування, можливо допустити, що ймовірна давність настання смерті може складати близько 1,5 - 2-х години до моменту огляду трупа. В крові ОСОБА_9 , 1994 року народження, виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 2,40%о, в сечі 3,00%о, що за життя відповідало середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Тобто, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме вчиненні умисних дій, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При оцінці доказів суд також враховує положення ч.3 ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового розгляду обвинувачений заперечив наявність у нього мотиву і умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які б заподіяли смерть потерпілого, при цьому визнавав, що саме він ножем заподіяв поранення ОСОБА_9 , однак посилався на те, що це діяння було скоєне при здійсненні необхідної оборони від раптового і безпричинного нападу останнього. Будь-якими доказами це не спростовано. Очевидців заподіяння тілесних ушкоджень загиблому досудовим розслідуванням не встановлено. Поряд з тим із встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що потерпілий та обвинувачений до виникнення конфлікту 26.11.2017 року взагалі не були знайомі, у них не виникало жодних конфліктів чи особистих неприязнених стосунків. Конфлікт виник і тривав виключно між обвинуваченим та ОСОБА_9 . Суду не подано будь-яких доказів на підтвердження існування у обвинуваченого мотиву на вчинення діянь, які б підпадали під дію ч.2 ст.121 КК України.

Таким чином, викладені у обвинуваченні висновки про наявність в його діях мотиву і умислу заподіяти умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило б смерть потерпілого є сумнівними і фактично є припущенням, яке не узгоджується із дослідженими судом доказами, а таке припущення не може покладатись в основу вироку в силу ч.3 ст.62 Конституції України. Крім того, суд вважає, що за змістом пред`явленого обвинувачення залишились неконкретизованими, а в судовому засіданні недоведеними обставини, які б чітко і переконливо вказували на мотиви і спрямованість умислу обвинуваченого, дійсний характер відносин між обвинуваченим та потерпілим, внаслідок чого суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишилась недоведеною, оскільки під час судового розгляду жодного доказу на її підтвердження суду не подано.

Поряд із тим, твердження обвинуваченого в частині опису обставин, які спонукали його нанести ножове поранення ОСОБА_9 жодним доказом під час судового розгляду не спростовані, однак узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів, тому в силу приписів ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого в частині суб`єктивної сторони злочину суд тлумачить на його користь.

Всі інші обставини в аспекті підтвердження інших складових злочину суд вважає загалом доведеними під час судового розгляду.

Аналіз свідчень обвинуваченого, свідків та потерпілого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині підтвердження факту і механізму спричинення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень саме ним, а також в частині підтвердження факту і механізму спричинення виявлених у нього тілесних ушкоджень саме ОСОБА_9 правдивими, послідовними і переконливими, оскільки вони узгоджуються із висновками експертиз та показами свідків і потерпілої.

Показаннями потерпілої та свідків у судовому засіданні, хоч вони і протирічать наданим під час слідчих дій на досудовому розслідуванні, загалом підтверджується факт перебування ОСОБА_9 у стані сп`яніння напередодні виникнення інкримінованих обвинуваченням у цій справі подій, виявів ним необгрунтованої агресії, ініціювання фізичного насильства до ОСОБА_22 , пошкодження майна у приміщенні бані.

Відомостей про те, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли бути ним отримані у будь-якому іншому місці, у будь-яких інший час, за будь-яких інших обставин, які б мали суттєве значення, внаслідок діянь будь-якої іншої особи, ніж це передбачено обвинуваченням, жодним учасником розгляду суду не повідомлено.

Захисна позиція обвинуваченого жодними доказами не спростована. Також слід прийняти до уваги, що злочин скоєно на робочому місці обвинуваченого.

Зазначені вище докази підтверджують ту обставину, що ОСОБА_9 міг самостійно спровокувати бійку із обвинуваченим та свідчать про відсутність у діях ОСОБА_8 умислу на спричинення останньому умисних тілесних ушкоджень, однак вказують на виникнення у нього умислу на спричинення останньому умисних тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, який виник вже після того, як ОСОБА_9 безпричинно напав на нього у приміщенні будиночку охорони і наніс йому легкі тілесні ушкодження на голові та шиї.

Оскільки умисел обвинуваченого був направлений на заподіяння тілесних ушкоджень без конкретизації ступеню їх тяжкості, відповідальність він повинен нести за фактично спричинені тілесні ушкодження, а саме за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. При цьому слід прийняти до уваги, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, слід кваліфікувати саме за ст.124 КК України.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також винність у їх умисному заподіянні саме обвинуваченого.

При цьому досліджені судом докази, які оцінюються у сукупності із показаннями обвинуваченого, дають підстави суду вважати, що обвинувачений, безпричинно і несподівано отримавши декілька ударів руками по голові від значно молодшого і фізично сильнішого ОСОБА_9 , будучи поваленим на ліжко на своєму робочому місці, отримавши тілесні ушкодження, перебуваючи у положенні лежачи, будучи притиснутим міцнішим за статурою нападником, маючи обмежену можливість захисту, внаслідок удушення побоюючись за своє здоров`я та життя, вчинив дії з метою свого захисту від протиправних дій ОСОБА_9 , а саме за допомогою ножа заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для його життя в момент заподіяння, а саме наніс ножове поранення у ногу, однак при цьому переоцінив обстановку захисту та небезпечність посягання, внаслідок чого перевищив межі необхідної оборони.

Поряд із тим, локалізація та характер тілесного ушкодження ножове поранення у верхній частині ноги, не може свідчити, що шляхом заподіяння такого ушкодження обвинувачений реально міг досягнути злочинного умислу щодо заподіяння смерті. Пошкодження саме стегнової артерії потягло значну крововтрату, однак об`єктивно розрахувати її пересічення одним ударом у фактичних обставинах обвинувачений, на думку суду, об`єктивно не міг, оскільки будь-яких даних про його медичну або спеціальну підготовку суду не представлено.

Також про відсутність умислу на заподіяння таких тілесних ушкоджень, які б могли заподіяти смерть вказує те, що обвинувачений наніс лише один удар ножем, що, з його слів, допомогло досягнути мети звільнитись від придушування шиї, але надалі, маючи достатньо часу та можливості продовжити реалізацію дій, які б охоплювались диспозицією ч.2 ст.121 КК України, обвинувачений не вчинив жодної спроби повторно застосувати насильство, хоч ОСОБА_9 об`єктивно вже не зміг чинити належного спротиву. Більш того, на противагу висновкам сторони обвинуваченння, покази свідків та потерпілої вказують на те, що обвинувачений залишився на місці події, притримував потерпілого від можливого падіння, намагався надати допомогу, однак не міг належно це зробити через отримання ним самим тілесних ушкоджень, недостатність простору у приміщенні охорони та наданням відповідної першої медичної допомоги потерпілому іншими собами у його присутності. Слід також врахувати, що смерть ОСОБА_9 настала не одразу на місці події, а її настанню могло сприяти неотримання ним належної першої медичної допомоги своєчасно. Так, як вбачається із показань свідка ОСОБА_29 , яка єдина на місці події надавала допомогу ОСОБА_9 , доступ крові по артерії не припинявся, рана належно не оброблялась, спроби затягнути жгут нижче (а не вище) рани, результату не дали. Також при транспортуванні до лікарні жодна особа будь-якої допомоги ОСОБА_9 не надавала, він лежав на підлозі кузова один, хоч троє осіб в цей час перебували у двомісному салоні автомобіля, тому у цей час витік крові із рани не припинявся. Суттєвим є те, що до лікарні ОСОБА_9 був доставлений майже через дві години після отримання поранення та у стані клінічної смерті. За таких обставин, об`єктивних даних на підтвердження того, що виключно саме внаслідок дій обвинуваченого могла настати смерть ОСОБА_9 і спрямованість умислу обвинуваченого була направлена саме на досягнення такої мети, суд не вбачає.

Крім того, в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 не інкримінується заподіяння будь-яких інших тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , в тому числі виявлених на його тілі синців на руках, плечі, гомілці, тому це виходить за межі пред`явленого обвинувачення. Крім того, суд відмічає, що такі легкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 міг отримати за життя без застосування фізичного насильства з боку обвинуваченого, зокрема під час конфлікту із ОСОБА_22 , нанесення удару рукою по дверцятам шафи або ж транспортування на значну відстань із ресторану до лікарні на підлозі грузового відділення автомобіля.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

В ч.3 ст.36 КК України закріплено, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Згідно статті 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави (юридичного факту). Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України такою підставою є лише вчинення особою суспільно небезпечного посягання.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про необхідну оборону» при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно п.5 цієї ж постанови, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Під час судового розгляду встановлено, що тілесні ушкодження наносили обвинувачений та загиблий один одному, участь у відповідних діях інші особи не приймали, бійку розпочав саме потерпілий, який першим наніс безпричинно удари по голові, повалив обвинуваченого на ліжко, душив його шию, обвинувачений в силу великої різниці у віці та фізичному розвитку був значно слабшим від потерпілого, вже перебував у положенні лежачи, лише після цього обвинувачений взяв із розташованої поруч тумбочки ніж, який заздалегідь не готував для вчинення злочину, та використав його для захисту, нанісши один удар в ногу нападникові без конкретизації намірів які саме заподіяти тілесні ушкодження, у бійці отримали тілесні ушкодження як потерпілий, так і обвинувачений. Слід звернути увагу на те, що ОСОБА_9 перебував у цей час у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню, а ОСОБА_8 був тверезий. Суд погоджується із доводами обвинуваченого про наявність об`єктивних підстав сприймати дії потерпілого як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю при настанні описаних вище обставин. Сукупність досліджених судом доказів дає достатні підстави вважати, що по відношенню до обвинуваченого потерпілим було здійснено суспільно небезпечне посягання на життя та здоров`я, він захищав своє життя і здоров`я від протиправних посягань потерпілого, тому у ОСОБА_8 виник стан необхідної оборони, яким втім був перевищений обвинуваченим шляхом нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Доводи обвинувачення про наявність у діях обвинуваченого ознак складу іншого, більш тяжкого злочину, направленість умислу обвинуваченого тощо є припущеннями, сумнівними, тому не можуть покладатись в основу вироку з огляду на наступне.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 370 КПК України вимагає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Беручи до уваги наведені вище процесуальні норми, суд вважає, що оцінка доказів у даному кримінальному провадженні та відповідні висновки мають ґрунтуватись на стандарті доказування «поза розумним сумнівом».

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. В інших рішеннях (зокрема, рішення у справі «Сергій Савенко проти України» від 24.10.2014 року, рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.

При оцінці доказів суд також застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», визначений п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України».

Разом з тим суд зауважує, що конкретних правил формулювання таких умовиводів та неспростовних презумпцій факту ані в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, ані в чинному законодавстві України не встановлено, однак критерій доказування поза розумним сумнівом втілений у загальному правилі оцінки доказів, яке сформульоване у статті 94 КПК України.

З суб`єктивної сторони вчинене ОСОБА_8 діяння характеризується умисним завданням удару ножем у ногу ОСОБА_9 , про що свідчить локалізація ушкоджень, мета, з якою ці удари наносились припинення нападу з боку ОСОБА_9 , та мотив самозахист. Умисел на завдання ОСОБА_9 ножового поранення, з огляду на обстановку, виник у ОСОБА_8 раптово, під впливом неправомірних дій ОСОБА_9 щодо нього. Однак доказів, які б безпосередньо свідчили про наявність у ОСОБА_8 умислу на заподіяння саме тяжких тілесних ушкоджень, сторона обвинувачення не надала.

Завдаючи ударів потерпілому, ОСОБА_8 , як доросла та розумна людина, не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій і не передбачати, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, цілеспрямовано наносячи удар ножем по тілу потерпілого обвинувачений не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто, в даному випадку ОСОБА_8 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого. Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом України в ухвалі від 28.05.2015 року (справа № 5-25кс15).

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 15 травня 2014 року у справі № 5-12кс14 та від 01 жовтня 2015 року у справі № 5-134кс15, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які не перевищували б меж необхідності, та шкода особі, яка здійснює посягання, що не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлено й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, котра перевищила межі необхідної оборони. Мотивацію дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлено захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі № № 5-1935км15).

Отже, суд виходить з того, що в даному випадку має місце вчинення ОСОБА_8 діяння з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.

Заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, не може кваліфікуватися як умисне тяжке тілесне ушкодження при обтяжуючих обставинах, якщо навіть такі обставини, зазначені в законі, містилися в діях винного. Тому умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, слід кваліфікувати за ст. 124 КК України.

До таких висновків прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, розглядаючи подібні до цієї справи №№ 5-496км13, 5-75-км15.

За таких обставин, суд вважає кваліфікацію вчиненого ОСОБА_8 діяння за ч. 2 ст. 121 КК України неправильною, оскільки вона не враховує всю сукупність фактичних обставин, що мають значення для кваліфікації.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що дії ОСОБА_8 слід вірно кваліфікувати саме за ст. 124 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання у іншій області, офіційного місця роботи та достатнього джерела доходів не має, працює неофіційно, сім`ї та міцних соціальних зв`язків не має, є пенсіонером, особою похилого віку, посередньо характеризується по місцю проживання, у період з 1993 по 2001 рік перебував на обліку у нарколога, на обліку у психіатра не перебуває, враховуючи думку потерпілої, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду і строку покарання суд також враховує індивідуальні властивості особи обвинуваченого, обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема спробу приховати знаряддя злочину, думку потерпілої, яка просила призначити найсуворіше покарання.

При цьому суд вважає неможливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення неможливе без відбування покарання.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін, оскільки ризики, які приймались до уваги судом при його обранні, не зменшились і не відпали, клопотань про зміну запобіжного заходу ніким не заявлялось.

При наданні правової оцінки цивільному позову, за вимогами якого з ОСОБА_8 пропонується стягнути на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 144 981 гривня 55 копійок, відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, суд приймає до уваги наступне.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно її чоловіка ОСОБА_9 , що призвело до його загибелі, порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 50 тис. грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілою фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами. Так, суд вважає доведеними і обґрунтованими вимоги потерпілої в частині, яка підтверджена накладною, довідками та іншими письмовими доказами, з яких вбачається, що на поховання та ритуальні потреби було понесено витрати в загальному розмірі 59 330 гривень, на придбання ліків на суму 411 гривень 50 копійок, тобто на загальну суму 59 741 гривня 50 копійок, тому саме на таку суму слід задовольнити позовні вимоги. В іншій частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди належними і допустимими доказами не доведені, а подані товарні чеки про оплату поминальних обідів на загальну суму 35 180 + 25 030 + 25 030 = 85 240 грн. не можуть слугувати підставою для задоволення позову потерпілої, оскільки містять відомості про оплату цих послуг іншою особою ОСОБА_37 , яка із цивільним позовом у цій справі не зверталась.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру шкоди, який передбачений цивільним позовом потерпілої, а також такого матеріального стану обвинуваченого, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги цивільного позивача у заявлених нею розмірах грошового стягнення. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої, - з іншого.

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню частково в межах доведених вимог.

Речові докази - СD-R диск (з відеозаписом, зробленим під час огляду місця події 26.11.2017), СD-R диск (з відеозаписом, зробленим під час слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 ), СD-R диск (з відеозаписом, зробленим під час слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 ), слід залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Ерго» Імеі1: НОМЕР_1 , Імеі2: НОМЕР_2 , з двома сім картами, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, слід повернути обвинуваченому, мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, imei НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар» з написом НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; карта «ПриватБанку» НОМЕР_6 , що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, слід повернути потерпілій, а інші речові докази - кухонний ніж з маркуванням «Tramontina» з вставками синьо-білого кольору на ручці; постільна білизна - ковдра, підодіяльник та покривало з плямами бурого кольору, ззовні схожими на кров; куртка «Оutdoor», червоного кольору сорок четвертого розміру; банний халат білого кольору з плямами бурого кольору, схожими на кров; дві склянки, об`ємом 250 мл з плямами бурого кольору, ззовні схожими на кров; фрагмент килиму з згустками червоної рідини, ззовні схожої на кров; змиви з плям бурого кольору, які зроблено на ватні палички, речі ОСОБА_9 - штани, шкарпетки, труси та сорочка зі слідами бурого кольору, схожими на кров; змиви та зрізи з рук ОСОБА_9 , зразок крові ОСОБА_9 , ніж зі складним механізмом, куртка сірого кольору з написом «PK», RN93243, CA25594, зі слідами бурого кольору; черевики чорного кольору з полосами червоно-білого кольору, 43 розміру, зі слідами бурого кольору; в`язані шкарпетки світло-сірого кольору, зі слідами бурого кольору; джинси синього кольору марки Phillipp Plein, 31 розміру, зі слідами бурого кольору; черевики чорно-сірого кольору марки «Alaska», 44-45 розміру, зі слідами бурого кольору; змиви з рук ОСОБА_8 ; контрольний зріз марлі; зрізи нігтів з рук ОСОБА_8 , зразок букального епітелію ОСОБА_8 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області слід знищити як такі, що не представляють цінності.

Судові витрати слід стягнути із обвинуваченого в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 124 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Час відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 27 листопада 2017 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 27 листопада 2017 року по 10 травня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі у відповідності до частин 1,5 статті 72 Кримінального кодексу України.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 59 741 гривня 50 копійок, відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, а всього 109 741 гривня 50 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 23 394 гривні 88 копійок.

Речові докази диски із відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон «Ерго» з двома сім картами повернути ОСОБА_8 , мобільний телефон «Samsung» з сім-картою «Київстар», карту «ПриватБанку» повернути ОСОБА_5 , інші речові докази знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1