Постанова
Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ
справа № 646/2526/15-к
провадження № 51-2490км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2017 року в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002590, № 0002374, № 0002194, №0002901, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, мешканця АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останнього разу 16 січня 2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ст. 395 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у справі.
Апеляційний суду Харківської області ухвалою від 11 липня 2017 року вирок суду першої інстанції залишив без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
06 серпня 2014 року близько 05:00 ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння разом з ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , таємно заволоділи майном ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 8 664, 20 грн.
30 вересня 2014 року близько 13:35 ОСОБА_6 у пункті прийому металобрухту за адресою: АДРЕСА_3 таємно викрав грошові кошти, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2 800 грн.
22 жовтня 2014 року близько 10:40 ОСОБА_6 у приміщенні магазину № 219 ТОВ «Фоззі-ФУД» за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 5, буд. 1, таємно викрав з прилавку товар, спричинивши ТОВ «Фозі-ФУД» матеріальної шкоди на загальну суму 176,25 грн.
26 жовтня 2014 близько 12:00 ОСОБА_6 у приміщенні магазину № 219 ТОВ «Фоззі-ФУД» за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 5, буд. 1, таємно викрав з прилавку товар на загальну суму 649,93 грн, однак не зміг довести свій намір до кінця з незалежних від його волі обставин, оскільки був затриманий працівником охорони.
25 жовтня 2014 року близько 01:00 ОСОБА_6 у кафе «Берізка», яке розташоване на території парку «Перемоги» у м. Лозова Харківської області таємно викрав чоловічу сумку та папку з речами і документами, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 6 180 грн.
03 жовтня 2014 року близько 00:10 ОСОБА_6 у кафе «Берізка», яке розташоване на території парку «Перемоги» у м. Лозова Харківської області таємно викрав мобільний телефон «SAMSUNG GALAXY 84», спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3 223 грн.

04 жовтня 2014 року близько 23:00 ОСОБА_6 у кафе «Берізка», яке розташоване на території парку «Перемоги» в м. Лозова Харківської області таємно викрав мобільний телефон «NOKIA 6600S», спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 216 грн.

02 листопада 2014 року близько 06:00 ОСОБА_6 біля будинку № 33-А на м-н 4 у м. Лозова Харківської області шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном «LENOVO F369i», спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 917 грн.

Крім того, у липні 2014 року ОСОБА_6 , не повідомляючи працівників правоохоронних органів, без поважних причин самовільно залишив місце обраного ним проживання у кв. АДРЕСА_4 та переїхав мешкати до м. Харкова, чим порушив умови адміністративного нагляду, встановленого відносно нього ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року.
Також, 14 листопада 2014 року близько 22:00 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з невстановленими слідством особами неподалік будинку № 22 по вул. Червоношкільній набережній у м. Харкові, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодів майном ОСОБА_14 , спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 5 748 грн.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вважає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою неправильне застосування ст. 70 КК, що потягнуло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі ОСОБА_6 внаслідок м`якості. Стверджує, що суд призначивши покарання за сукупністю злочинів, усупереч приписам ч. 4 ст. 70 КК безпідставно не зарахував покарання відбуте за попереднім вироком.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні не підтримав доводи касаційної скарги, вважав судове рішення законним та обґрунтованим.
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечних діянь, правильність їх кваліфікації за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюється. Тому згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зазначеній частині оскаржуване судове рішення в касаційному порядку не перевіряється.
Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора, з наведенням мотивів прийнятого рішення, визнав безпідставними доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК, оскільки судом першої інстанції встановлено, що на момент притягнення до кримінальної відповідальності за даним вироком ОСОБА_6 повністю відбув покарання, призначене вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі наведені в апеляціях доводи, аналогічні доводами касаційної скарги, належним чином було перевірено і визнано безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував у своєму рішенні, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Визначений ОСОБА_6 вид та розмір покарання, на думку суду касаційної інстанції, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які би тягли за собою безумовне скасування судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3