Справа №485/1534/17 10.07.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/532/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000214 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
представник потерпілого ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить кримінальне провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання призначеного за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2016 року, а саме 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців і 25 днів.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розміні 13827 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 15 коп. та моральну шкоду в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого. Вважає вирок незаконним.
На думку апелянта, судом першої інстанції не досліджено всі докази.
Зазначає, що вину свою не визнає, тілесні ушкодження потерпілому не наносив.
Стверджує, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є недостовірними, оскільки їх не було під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 потерпілому.
Вказує, що єдиним свідком нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_9 , був ОСОБА_14 , але його показання, на переконання апелянта, судом першої інстанції були проігноровані.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 13 квітня 2017 року у вечірній час, обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на ділянці місцевості перед домоволодінням АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_9 численні удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам, спричинивши синці на віках очей, численні садна і синці на обличчі, волосистій частині голови, тулубу і кінцівках, тобто легкі тілесні ушкодження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення представника потерпілого та думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину (кримінального правопорушення), за наведених у вироку обставин підтверджуються дослідженими в суді доказами.
Так, як слідує з даних протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 квітня 2017 року (а.п. 106), ОСОБА_9 в присутності своєї дружини ОСОБА_13 повідомив, що 13 квітня 2017 року в вечірній час в ході раптової сварки його сусід ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження біля входу на територію подвір`я.
Згідно показань допитаної в суді першої інстанції як свідка ОСОБА_13 , 13 квітня 2017 року, за ініціативи сусідки ОСОБА_15 , співмешканки обвинуваченого, разом з ОСОБА_12 розпивали горілку. Періодично до них підходив співмешканець ОСОБА_15 . ОСОБА_6 та випивав разом з ними. У вечорі ОСОБА_12 пішла, а вона побачивши, що приїхав незнайомий їй хлопець вирішила також піти додому. Проходячи повз машину ОСОБА_6 , яку той з двору вигнав на вулицю, вона почула як розбивається скло в дверцятах автомобіля, після чого ОСОБА_6 почав звинувачувати її у цьому. Через це між ними виникла сварка, яку почув її чоловік ОСОБА_9 та також вийшов на вулицю до хвіртки. Активних дій чоловік не вчиняв, оскільки два рази переніс ішемічний інсульт, у зв`язку з чим повільно говорив та ходив. Коли вона майже дійшла до хвіртки у власне подвір`я ОСОБА_6 схопив її за плечі та штовхнув, від чого вона впала, а коли піднімалася, то побачила що ОСОБА_6 б`є кулаками її чоловіка, який лежить на лівому боці. Вона почала відтягувати ОСОБА_6 від чоловіка та вони разом упали, потім ОСОБА_6 намагався її душити, вона відбивалася від нього, але втратила свідомість, однак чула як ОСОБА_15 пропонувала затягнути їх у двір. Коли вона прийшла до тями до була у дворі, а чоловік лежав біля порогу, тому одразу зателефонувала доньці, яка приїхала та викликала поліцію і швидку. У чоловіка були синці та крововиливи на обличчі, біля ока і на тілі, та гематома мозку. Його одразу поклали до лікарні, а наступного дня відвезли до БСМП м. Миколаєва де тривалий час лікували. Стан чоловіка, як психічний так і фізичний значно погіршився, він не може обходитись без стороннього догляду та не говорить.
Дані обставини свідок ОСОБА_13 підтвердила і під час проведення за її участю 18 серпня 2017 року слідчого експерименту (а.п. 140 147).
Виходячи з показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_12 , 13 квітня 2017 року вона знаходилась у ОСОБА_15 , де разом з ОСОБА_13 випивали горілку. Кілька раз до них також випити підходив ОСОБА_6 . Чоловік ОСОБА_13 , ОСОБА_9 приходив та кликав її додому, але ОСОБА_13 залишалася з ними. У вечорі ОСОБА_6 попросив їх розходитися, тому вона пішла додому. Близько опівночі їй зателефонувала ОСОБА_13 та розповіла, що вони у лікарні оскільки ОСОБА_6 побив її чоловіка.
Як слідує з показань свідка ОСОБА_16 , у вечорі 13 квітня 2017 року їй зателефонували з місцевого бару та повідомили, що ОСОБА_6 б`є її батьків, коли вона з чоловіком приїхала до них додому, то побачила на порозі батька, якого тримала мати та який був увесь у крові. Батько не міг сам іти, тому вони занесли його до будинку та викликали лікаря невропатолога і швидку. Мати підтвердила, що батька побив ОСОБА_6 . Після цього стан батька значно погіршився, за ним постійно доглядає мати, оскільки він не може обходитись без сторонньої допомоги, не зрозуміло говорить, та постійно плаче, хоча раніше, навіть після перенесення інсультів порався по господарству та доглядав за її дітьми.
Про такі ж обставини давав показання в суді першої інстанції допитаний як свідок і ОСОБА_17 .
Виходячи з даних довідки чергового лікаря Снігурівської центральної районної лікарні від 13 квітня 2017 року (а.п. 105), 13 квітня 2017 року о 22 год. 25 хв. до них звернувся ОСОБА_9 , який був госпіталізований з діагнозом забій грудної клітки зліва, садна, гематоми обличчя, струс головного мозку.
Згідно висновку експерта №87 від 12 травня 2017 року (а.п. 120 123), у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, численні садна і синці на обличчі і волосяній частині голови, синці в ділянці правого та лівого ока, садна на тулубі і верхніх кінців цівках.
Як слідує з висновку комісійної судово-медичної експертизи №57-К від 29 червня 2017 року (а.п. 130 138), у ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження у вигляді синців на віках очей, численні садна і синці обличчя, волосистої частини голови, тулуба і кінцівок. При цьому синці є слідами ударних впливів на відповідні ділянки тіла тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, у тому числі від ударів руками і ногами. Садна є слідами впливу на шкіру предметів (поверхонь), які діяли в дотичному напрямку або під кутом до поверхні тіла, виникнення їх на виступаючих ділянках тіла від падіння на площину не виключається, як і виникнення таких ушкоджень 13 квітня 2017 року. За ступенем тяжкості зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, існував прямий причинний зв`язок.
Також, судом першої інстанції були перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , щодо ймовірного побиття потерпілого його дружиною ОСОБА_13 . Їм надана належна оцінка, з урахуванням, як їх самих свідчень, які були протирічивими, так і інших доказів, досліджених під час судового розгляду, зокрема, показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даним протоколу слідчого експерименту та висновкам судово медичних експертиз.
Так, обвинувачений та свідок ОСОБА_15 припускали, що ОСОБА_13 зачепила ОСОБА_9 ліктями, в той час як свідок ОСОБА_14 наполягав, що ОСОБА_13 била свого чоловіка долонями по обличчю. Разом з тим, за висновками судово медичної та комісійної судово медичної експертизи у потерпілого малися численні синці та садна, як на обличчі та голові, так і на тілі, що за висновком суду першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, спростовує покази обвинуваченого та вказаних свідків щодо обставин та механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
За такого, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неспричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та ймовірне їх спричинення дружиною потерпілого ОСОБА_13 , є безпідставними.
Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо походження медичних карток, які зазначені у висновку судово медичної експертизи № 57, оскільки у вказаному висновку експерта зазначено, що при вивченні медичних карт потерпілого встановлено, що їх зміст докладно відображено в висновку експерта №87, тому повторно не процитовані.
Апеляційний суд вважає, що всі досліджені докази, вірно оцінені судом першої інстанції за правилами ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним в умисному заподіянні ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження, а тому доводи обвинуваченого і в цій частині є також безпідставними.
Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 50, 65 КК України, враховував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що це є злочин невеликої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність двох обставин, які обтяжують покарання, а саме рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, вік, особистість обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на обліку і лікаря психіатра, знаходження з 8 грудня 2014 року на обліку у лікаря нарколога Снігурівської центральної районної лікарні з діагнозом: Синдром залежності від алкоголю, стан відміни, перебування на час вчинення злочину (кримінального правопорушення) у стані гострої інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неодноразову судимість, вчинення умисного злочину в період іспитового строку, в результаті чого обґрунтовано визначив покарання у виді громадських робіт в межах установленої у санкції частини статті за якою кваліфіковано його дії.
Належним чином судом першої інстанції також умотивовано застосування ст. 71 КК України.
Вірно застосовано і положення ст. 72 КК України щодо правил складання покарань.
Рішення суду першої інстанції про необхідність визначення обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З цими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.
Істотних порушень норм Цивільного кодексу України та норм КПК України, при вирішенні судом першої інстанції цивільного позову, апеляційним судом також не встановлено.
Підстав для закриття кримінального провадження в зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого, про що просить апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: