Справа № 128/3439/17
УХВАЛА
17 квітня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 , представника потерпілого- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , обвинуваченого- ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу представника потерпілого на бездіяльність слідчого та прокурора і клопотання прокурора про доцільність продовження застосованого запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесене 27.11.2013 року в ЄРДР за №0002048 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З грудня 2017 року в провадженні Вінницького районного суду перебуває кримінальне провадження, внесене 27.11.2013 року в ЄРДР за №0002048 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В даному підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 , подав скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора , в якій просив суд: -зобов`язати слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 ( далі- слідчий ОСОБА_7 ), в строк до трьох днів, виконати Ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 3 жовтня 2014 року у справі № 128/4812/14-к;

-зобов`язати прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 (далі- прокурор ОСОБА_3 ), в строк до трьох днів, виконати ухвалу судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 3 жовтня 2014 року у справі № 128/4811/14-к та ухвалу судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 7 березня 2014 року у справі № 128/993/14-к;

В обґрунтування скарги зазначив, що предметом оскарження є бездіяльність слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_3 яка полягає у нездійсненні ними процесуальних дій, пов`язаних із виконанням судових рішень, які набрали законної сили - ухвали слідчої судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 3 жовтня 2014 року у справі № 128/4812/14-к; ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 3 жовтня 2014 року у справі № 128/4811 /14-к ; ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 7 березня 2014 року у справі № 128/993/14-к.

Зокрема, слідчий та прокурор до цього часу не виконали детальні вказівки суду, які надавались в трьох ухвалах судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 , постановлених ще у 2014 році, а також приховали їх від потерпілого та суду.

Вказує, що в ухвалі Вінницького районного суду від 7 березня 2014 року прокурор ОСОБА_10 зобов`язувався надати потерпілому відповідь на клопотання № 3, а в двох інших ухвалах суду від 3 жовтня 2014 року прокурор та слідчий зобов`язувались розглянути в передбаченому КПК України порядку клопотання № 8, в якому ставилось питання про проведення цілого ряду слідчих дій. Усі три судових рішення, з огляду на те, що вони не підлягали апеляційному оскарженню, набрали законної сили у день їхнього постановлення, тобто 7 березня та 3 жовтня 2014 року відповідно.Дотепер, попри конституційну гарантію щодо обов`язковості виконання судових рішень, усі три зазначені ухвали суду залишаються невиконаними, хоча з моменту їх постановлення минуло більше трьох років. В матеріалах розслідування відсутні передбачені ст. 220 КПК України відповідні постанови слідчого та прокурора про відмову в задоволенні клопотання чи повідомлення про їх задоволення. Відповідна інформація не зазначена і в Реєстрі матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Факт, відсутності зазначених судових рішень в матеріалах справи, а їхніх реквізитів в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не знімає зі слідчого та прокурора відповідальність за їх невиконання. Оскільки прокурор ОСОБА_11 та слідчий ОСОБА_7 були особисто присутніми не лише під час оголошення цих судових рішень, але вони приймали й безпосередню участь у відповідних судових засіданнях. Прокурор ОСОБА_11 був особисто повідомлений про факт невиконання рішень суду 4 січня 2018 року у письмовій формі.

Вказує, що з матеріалів кримінального провадження зникли ціла дюжина документів, переважно це процесуальні рішення, які були постановлені на користь потерпілого, а також його клопотання та медичні документи, тому вважає, що існує цілеспрямований намір на введення в оману суд щодо повноти, всебічності та неупередженості здійсненого розслідування і тим самим унеможливлює збільшення обсягу обвинувачення та кількості обвинувачених. Зокрема, з огляду на неможливість збільшення судом пред`явленого обвинувачення, буде не можливим надання правової оцінки діям ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в світлі статті 367 чи ст. 27 та 115, 161, 296 КК України, а також виконання інших слідчих дій, які можуть підтвердити причетність вказаних осіб до подій злочину. На цей висновок вказує і факт передчасного скерування обвинувального акту до суду. Вважає, що тим самим потерпілий також позбавляється і можливості належним чином відстоювати свої інтереси під час судового слідства.

Вважає, що бездіяльність, яка є предметом цього оскарження, не підлягала оскарженню слідчому судді під час досудового розслідування, оскільки вона не входить до вичерпного переліку, передбаченого ч.1 ст. 303 КПК України, тому вважає, що враховуючи приписи ч. 2 ст.303 КПК України, ця скарга повинна бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 314-316 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги , оскільки вважає, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК України; дії обвинуваченого були кваліфіковані за даною статтею на підставі зібраних доказів; повернення обвинувального акту з обставин зазначених представником потерпілого, вважає не можливим.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, оскільки вважає, що на даній стадії кримінального провадження задоволення судом таких вимог скарги є процесуально не можливим. Вважає, що згідно до КПК України така скарга повинна була подаватися потерпілою стороною в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в даному засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки такий строк стикає і ті ризики, які були підставою для застосування даного запобіжного заходу не змінилися і не відпали. Зокрема, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, проживав на час затримання в РФ, переховуючись від органів досудового розслідування.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вказаного клопотання , оскільки вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування в РФ, так як взагалі не знав про наявність відносно нього кримінального провадження; є особою, який раніше не судимий , має зареєстроване місце проживання, сім*ю, тобто у нього наявні соціально стримуючі фактори, тому клопоче про зміну запобіжного на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22.00 годин до 07.00 ранку ,який у повній мірі забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора з підстав зазначених захисником, просив змінити його обраний запобіжний захід.

Вислухавши скаргу та клопотання , міркування щодо них учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, а клопотання прокурора підлягає до задоволення виходячи з такого.

Так, відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті ( п. 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; п. 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом).

Частиною 3 статті 314 КПК України визначено, які рішення у підготовчому судовому засіданні має право прийняти суд, а саме:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4,8 частини першої або частиною другою ст. 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Положення п.1ч.1 ст.303 КПК України, визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора ,як бездіяльність слідчого ,прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення ,у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Отже судом встановлено, що згідно до скарги потерпіла сторона оскаржує бездіяльність слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_3 , яка полягає у нездійсненні ними процесуальних дій, пов`язаних із виконанням трьох судових рішень слідчого судді , які набрали законної сили і підлягають негайному виконанню.

Виходячи з вище викладеного, подана скарга представника потерпілого не може бути предметом розгляду при підготовчому судовому засіданні у вищевказаному кримінальному провадженні, а тому в її задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження застосованого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить з такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Згідно до положень , викладених в ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України , а саме, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 хоча є раніше не судимою особою, але на досудовому слідстві переховувався від слідства, був оголошений у міжнародний розшук, на час затримання проживав в РФ; обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; судове провадження по даному кримінальному провадженню ще не розпочато , не допитані потерпілій, свідки, а тому суд, вважає що обвинувачений може переховуватися від суду ; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з вищевикладеного, суд не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає доцільним продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяця, а саме по 15 червня 2018 року включно.

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки наведені ними доводи не спростовують наведених ризиків прокурором.

Керуючись ст.ст. 314,315,331, ч.2 ст.376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
У задоволені скарги представника потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, внесене 27.11.2013 року в ЄРДР за №0002048 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про доцільність продовження застосованого запобіжного заходу обвинуваченому- задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяця у Вінницькій УВП УДПтСУ в Вінницькій області, а саме по 15 червня 2018 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника - відмовити.

Копію ухвали направити уповноваженій особі Вінницької УВП УДПтСУ в Вінницькій області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені сторонами кримінального провадження до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення у даній справі.

Суддя: ОСОБА_1