Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/6984/18
Провадження № 1-кп/758/693/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2018 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №1-кп/758/693/18 (справа №758/6984/18), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування №0001159 по підозрі:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , не судимого,
за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, вдівець, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 , не судимого,

за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2018 року, близько 17 години, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 перебували на території стадіону «Рідне місто», за адресою: м. Київ, вулиця Полкова, 72, де побачили металеві футбольні ворота, що знаходились на території стадіону, які встановив ОСОБА_6 , та в цей момент у останніх виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, вступивши в змову, взявши із собою інструменти для різки металу, перебуваючи на території стадіону, за допомогою пилки, порізали металеві футбольні ворота, вартістю 2000 гривень 00 копійок, на частини та намагаючись покинути територію стадіону з металевими частинами воріт були зупинені ОСОБА_6 , тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконали усі дії, які вважали за необхідні для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були зупинені потерпілим на території стадіону.
27 квітня 2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та та підозрюваними ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваними.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_6 та підозрювані ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке повинені понести ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вчинений злочин та отримана згода на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 у виді одного року позбавлення волі за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України. Із застосуванням ст.75, 76 КК України у виді іспитового строку 1 рік.
Також сторони узгодили покарання ОСОБА_4 у виді одного року позбавлення волі за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України. Із застосуванням ст.75, 76 КК України у виді іспитового строку 1 рік.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Потерпілий, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 і ОСОБА_4 беззастережно визнали себе винуватими, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер підозри, щодо якої визнають себе винуватими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , цілком розуміють права визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваними відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми умисними діями, які виразились в не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій , які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Окрім цього, своїми умисними діями, які виразились в не закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно вимог ст. 96-1; ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не застосовується, так як викрадене повернуто потерпілому.
Суд бере до уваги що процесуальні витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 27 квітня 2018 року про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 та між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_3 встановити один рік.
Згідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_8 встановити один рік.
Згідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано для зберігання потерпілому, залишити в його володінні як законного власника.
Сумку з інструментами, яка передана ОСОБА_3 , залишити в його володінні.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1