№ 336/6531/17
пр. 1-кп/336/165/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , її представника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є уродженцем м. Оріхів Запорізької області, громадянин України, з повною середньою освітою, працює торговим представником на ТОВ «Світ трейдінг», не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2017 року, приблизно о 08 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «АЗЛК-21412», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Юності зі сторони вул. Сахалінської в напрямку автодороги Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі.

В цей же час на нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою - «Зебра» та дорожніми знаками - «Пішохідний перехід», який розташований біля зупинки громадського транспорту «Юність»», вийшла пішохід ОСОБА_5 , яка справа наліво по ходу руху автомобіля «АЗЛК-21412», почала перетинати проїжджу частину.?

Під час руху, по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_4 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість виявити своєчасно пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_5 , яка знаходилась на ньому, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, та не надавши перевагу в русі останній, виїхав на пішохідний перехід та скоїв на неї наїзд передньою правою бічною частиною кузова автомобіля.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до п.18.1. яких:

«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №9-604 від 06.10.2017, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження з якими була доставлена до КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня".

Згідно висновку судової медичної експертизи № 2510 від 31.10.2017, закритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в середній її третині зі зміщенням кісткових уламків, набряк м`яких тканин в середній третині лівої гомілки у ОСОБА_5 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

Забій головного мозку легкого ступеня тяжкості, з розвитком субарахноідального крововиливу (скупчення крові під м`якими оболонками головного мозку), підшкірний крововилив в області лоба справа, синці в області обох очей, крововиливи на білкових оболонках обох очей, садна в області лоба у ОСОБА_5 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

Садна в області правого ліктьового суглоба, в області лівого гомілковостопного суглоба ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті ударів виступаючими частинами рухомого автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, визнав в повному обсязі, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, як воно викладено в обвинувальному акті, не оспорюючи фактичні обставини, щиро розкаявся у скоєному.

Оскільки ніхто з учасників судового процесу не оспорював фактичні обставини справи, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, висновків судово-медичної, судової інженерно - транспортної експертиз.

Вина обвинуваченого в скоєнні правопорушення доведена, окрім його показань, наступними доказами.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2510 від 18.10.2017 року ОСОБА_5 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в середній її третині зі зміщенням кісткових уламків, набряк м`яких тканин в середній третині лівої гомілки у ОСОБА_5 кваліфікуються тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Забій головного мозку легкого ступеня тяжкості, з розвитком субарахноідального крововиливу (скупчення крові під м`якими оболонками головного мозку), підшкірний крововилив в області лоба справа, синці в області обох очей, крововиливи на білкових оболонках обох очей, садна в області лоба у ОСОБА_5 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Садна в області правого ліктьового суглоба, в області лівого гомілковостопного суглоба ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті ударів виступаючими частинами рухомого автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-604 від 06.10.2017 року в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля «АЗЛК» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «АЗЛК» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного діяння відповідно до вимог ст. 12 КК України винуватим скоєний злочин невеликої тяжкості.

Також суд враховує дані про особу винного, його сімейний стан та стан його здоров`я раніше не судимий, на диспансерному обліку ЗОНД та ЗГПНД не перебуває, працевлаштований, робота, поєднана з необхідністю керування транспотрним засобом, має позитивні характеристики з місця роботи та за місцем фактичного проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування шкоди в розмірі 20 000 грн.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладених обставин справи, враховуючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, його необережний характер, особу винного, обставини, що пом`якшують та відсутність таких, що обтяжують покарання, думку сторони обвинувачення та потерпілого щодо несуворого покарання, інтереси потерпілого щодо реального відшкодування шкоди, що стягується судом з обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів є основне покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з застосуванням ст. 75, 76 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

По справі потерпілою було заявлено цивільний позов про стягнення із ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 69188,28 грн. та 2000 грн. франшизи, а також про стягнення із ПрАТ «Страхова група «ТАС» 26774,56 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням здоров`я від кримінального правопорушення, та 5188,72 грн. моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров`я від кримінального правопорушення.

В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., проте з урахуванням добросовісної поведінки обвинуваченого, який не ухилявся від надання їй допомоги на протязі досудового розслідування, а також визнання ним цивільного позову, врахувати в рахунок погашення вказаних вимог пов`язаних із відшкодуванням моральної шкоди грошові кошти в розмірі більш ніж 19088 грн., а тому просить стягнути з нього на її користь моральну шкоду в розмірі 30.000 (тридцять тисяч) грн.

Стосовно позовних вимого до ПрАТ «Страхова група «ТАС» потерпіла ОСОБА_5 просила суд позовні вимоги до вказаного цивільного відповідача залишити без розгляду з метою звернення до суду в порядку цивільного судочинства в разі відмови страхової компанії відшкодувати шкоду в добровільному порядку.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов і заяву про залишення його без розгляду в частині позовних вимог до страхової компанії, суд виходить з таких висновків:

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 статті 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Суд вважає, що заявлена потерпілою сума відшкодування обвинуваченим моральної шкоди в розмірі 30.000 (тридцяти тисяч) гривень є обґрунтованою, справедливою, та підлягає стягненню із ОСОБА_4 , оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_4 їй завдано ушкоджень, які призвели до інвалідності потерпілої, про що свідчить Виписка з акту огляду МСЕК до довідки серії АВ № 1006224, за змістом якої ОСОБА_5 встановлено ІІІ групу інвалідності.

За таких обставин суд вважає доведеним факт причинення потерпілій моральної шкоди в зазначеному нею розмірі.

Стосовно позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС» суд вважає за необхідне залишити їх без розгляду, оскільки про це заявила потерпіла як цивільний позивач, яка у відповідності до ч. 3 ст. 13 ЦПК України має право розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Доля речових доказів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного:

В обвинувальному акті зазначено про розмір витрат на залучення експерта для проведення інженерно-транспортної експертизи під час досудового розслідування, вартість якої складає 1186,44 грн.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 витрат за проведення експертизи в дохід держави в сумі 1186,44 грн.

Керуючись ст. ст. 100, 118, 124, 128, 349 ч. 3, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_2 , РНОКПП № НОМЕР_2 , на користь потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_3 , РНОКПП № НОМЕР_3 , моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Цивільний позов в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС» залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати в розмірі 1186,44 грн.

Речовий доказ автомобіль «АЗЛК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: