Справа № 352/523/18
Провадження № 1-кп/352/151/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000578 від 14.12.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно на приватних новобудовах різноробочим, розлученого, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, українця, громадянина України, судимого 30.03.2005 р. Тисменицьким райсудом за ст. за ст. 164 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік; 20.03.2012 р. Тисменицьким райсудом за ст. за ст. 164 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців, яка згідно постанови Долинського райсуду від 04.03.2013 р. було замінено на 240 год. громадських робіт, покарання відбув повністю 09.07.2013 р., у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_5 , будучи раніше судимий за ст. 164 ч. 1 КК України та будучи батьком, починаючи з 13.03.2013 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

Тисменицьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з 10.07.2009 р. на виконанні знаходиться виконавчий лист Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, виданий 12.08.2002 р. за № 2-667 про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі по частини всіх видів його заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину в місяць на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнення аліментів розпочато з 02.08.2012 р. і зобов`язано проводити до повноліття дитини.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, востаннє 20.03.2012 р. Тисменицьким районним судом за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, яке 04.03.2013 р. було йому замінено Долинським районним судом на підставі ст. 82 КК України покаранням у виді 240 годин громадських робіт після звільнення з 12.03.2013 із місць відбування покарання проживав в АДРЕСА_1 .

В період з 13.03.2013 р. по 01.03.2018 р. ОСОБА_5 , не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я ніде на офіційну роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості не перебував. Однак, ОСОБА_5 здійснював господарські роботи на території Івано-Франківської області. За виконані роботи ОСОБА_5 отримував грошові кошти, та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів взагалі не здійснював.

Таким чином, ОСОБА_5 з 13.03.2013 р. по 01.03.2018 р. внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання неповнолітньої дитини, тобто не виплачував грошових коштів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_5 як батько неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_9 , не надавав їй необхідних для їх існування коштів, їжі та одягу, а також не брав участь у її вихованні.

Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 утворилась заборгованість у сумі 267 610,39 (двісті шістдесят сім тисяч шістдесят одна гривня тридцять дев`ять копійок) грн.

Таким чином, ОСОБА_5 з 13.03.2013 р. по 01.03.2018 р. проживаючи окремо від своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , будучи її батьком по крові, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» - 2001 року, умисно життям дитини не цікавився, вихованням не займався, з дитиною не спілкувався, матеріально не забезпечував.

Виходячи з вище наведеного ОСОБА_5 у період часу з 13.03.2013 р. по 01.03.2018 р. злісно ухилявся від сплати аліментів та утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні, а також злісно ухилявся від батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.

Внаслідок своїх неправомірних дій, обвинувачений ОСОБА_5 станом на 01.03.2018 р. допустив заборгованість по аліментних платежах в загальній сумі 26 761,39 грн. (двадцять шість тисяч сімсот шістдесят одна гривня тридцять дев`ять копійок).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання про те, що дійсно знаючи про покладене на нього згідно рішення суду зобов`язання по сплаті аліментів в користь ОСОБА_10 на утримання його неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від проведення сплати аліментів ухилявся, проте мав матеріальну можливість таку сплату здійснювати, оскільки неофіційно працював на приватних новобудовах різноробочим за що регулярно отримував грошову винагороду. На даний момент виниклу заборгованість по аліментах в сумі восьми тисяч гривень погасив в добровільному порядку. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 164 ч. 2 КК України, так як він будучи раніше засуджений за ст. 164 ч. 1 КК України та являючись батьком, починаючи з 13.03.2013 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково погасив перед потерпілою заборгованість по аліментах.

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_10 ,. яка просила суд покарати останнього на власний розсуд, як і те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає доцільним призначити підсудному покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 342-376 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : матеріали виконавчого провадження № 16190503 від 10.07.2009 р., яке знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження повернути Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілій та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1