Справа № 646/1954/17
№ провадження 1-кс/646/11/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.18року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 07 березня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 26 липня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілою, мотивуючи скаргу тим, що вважає ці постанови незаконними, так як слідчим досудове розслідування за обставинами, викладеними в її заяві, не проведено та не є об`єктивним. Тому ОСОБА_3 просила скасувати зазначені постанови.

Заявник звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність.

Слідчий і прокурор, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали справи за скаргою, приходить до наступного.

Достовірно встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000064 від 26 липня 2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, щодо проведення в Апеляційному суді Харківської області 18.08.2011 року по справі № 10-410а/11 судового засідання у межах кримінальної справи № 61061478 за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_5 .

За результатами досудового розслідування старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 дійшов висновку про відсутність в діях працівника прокуратури м.Харкова ОСОБА_7 , суддів Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та заступника голови Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України і 07 березня 2017 року виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цим вимогам постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає.

Так, судом встановлено, що кримінальне провадження було відкрите за заявами ОСОБА_3 на ім`я заступника голови Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_11 за № 1229 від 19.08.2011 та за № 1354 від 12.09.2011 про злочин, які були надалі долучені заявницею до скарг на ім`я голови Верховного Суду України, яким направлені до Генеральної прокуратури України, а звідки до прокуратури Харківської області. Як зазначено у додатку до заяви ОСОБА_3 за № 1354 від 12.09.2011 заявницею до заяви було додано копії двох повідомлень та відповіді від заступника голови Апеляційного суду Харківської області, копію лікарняного листа ОСОБА_5 , копію відповіді голови Ленінського районного суду м.Харкова, копію повідомлення судді ОСОБА_8 та компакт-диск № 32156МС35943 із звукозаписом судового засідання в Апеляційному суді Харківської області 18.08.2011 по справі № 10-410а/11.

Проте, в матеріалах кримінального провадження долучено лише копії відповіді заступника голови Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_11 від 26 серпня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 , лікарняного листа ОСОБА_5 із зазначенням перебування на стаціонарному лікуванні з 17 серпня 2011 року по 26 серпня 2011 року та відповіді голови Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_12 від 29 червня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 .

В той же час копії повідомлень заступника голови Апеляційного суду Харківської області, повідомлення судді ОСОБА_13 та компакт диск із звукозаписом судового засідання в Апеляційному суді Харківської області по справі № 10-410а/11 від 18.08.2011 відсутні у матеріалах кримінального провадження.

Згідно лікарняного листа ХМКЛШНМД від 26.08.2011 ОСОБА_5 знаходився у вказаному закладі на стаціонарному лікуванні з 17.08.2011 по 26.08.2011.

Відповідно до листа заступника голови Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_11 матеріали кримінальної справи для розгляду апеляційної скарги по справі № 10-410а Апеляційним судом не витребувалися, справа в Апеляційному суді була розглянута за відсутності апелянта ОСОБА_5 через його повторну неявку та відсутність доказів поважності причин його неявки та з урахуванням присутності його захисника.

Як зазначено в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, розслідування проводилося також відносно заступника голови Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_11 .

Проте, ще в постанові Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області, зазначено, що заяви направлялися для розгляду питання щодо дій суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відносно ж заступника голови Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_11 у листі Верховного Суду України зазначено, що його дії відносяться до компетенції Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і документи заявниці були направлені на її адресу.

Таким чином, відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2011 року предметом досудового розслідування мали бути дії суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також представника прокуратури ОСОБА_7 , в обов`язки якого було не тільки участь у засіданні, а й нагляд за додержанням законів щодо учасників процесу.

В матеріалах кримінального провадження наявна копія ухвали Апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2011 року вказаного засідання, проведеного за відсутності ОСОБА_5 , при цьому ця копія взята із ЄДРСР без зазначення ПІБ конкретних осіб учасників засідання, що неприпустимо, оскільки відсутність таких даних не надає можливості встановити склад учасників судового засідання, у той же час копія належним чином оформленої судом ухвали в матеріалах кримінального провадження відсутня.

Відповідно до ухвали Верховного суд України від 22.02.2011 скасовано ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 10.06.2009 в зв`язку з істотним порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке як зазначено в ухвалі, полягало у тому, що суд апеляційної інстанції, незважаючи на заявлене скаржницею прохання про перенесення розгляду справи через неможливість бути присутньою при розгляді справи в апеляційному порядку, розглянув апеляцію за її відсутності.

Як зазначено в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, це судове рішення не може бути доказом по справі, оскільки не має преюдиціального характеру.

Проте, з цим висновком слідчого не можна погодитися, оскільки відповідно до принципу юридичної визначеності суди забезпечують єдність судової практики.

Крім того, Європейський Суд з прав людини по справі «Слюсар проти України» рішенням від 08.03.2012 року встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенціїу зв`язку з тим, що відсутність заявника в судовому засіданні апеляційного суду м. Києва становила порушення принципу рівності сторін, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції (заявник був обвинуваченим, судове засідання у його справі відбулося за його відсутності, але за участі прокурора).

Постановою старшого слідчого прокуратури Червонозаводського району м.Харкова ОСОБА_14 від 06.08.2013 дане кримінальне провадження було закрите із зазначенням статей розслідування 364, 365, 375 КК України. Але відповідно до витягу зазначено правову кваліфікацію лише за статтею 365 ч.1 КК України.

Ця постанова була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.12.2013, при цьому суд зазначив, що не допитані судді, заступник голови Апеляційного суду Харківської області, прокурор прокуратури м.Харкова, не допитані заявники.

06.02.2012 без виконання зазначених судом слідчих дій кримінальне провадження було закрите постановою слідчого відділу прокуратури Харківської області.

Ця постанова була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17.07.2014, при цьому суд зазначив, що слідчим прийнято висновок про відсутність в діяннях посадових осіб ознак складів злочинів, передбачених ст.ст. 364, 375 КК України, відомості за якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися.

Ігноруючи зазначене судове рішення від 17.07.2012, працівники прокуратури Харківської області знов проводили розслідування за статтею 365 ч.1 КК України, про що свідчить витяг із ЄРДР. Без виконання слідчих дій, 11.08.2014 слідчий ОСОБА_15 виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка у подальшому була скасована ухвалою Апеляційного суду Полтавської області.

13 липня 2014 року слідчий ОСОБА_16 виніс постанову, якою відмовив заявниці у визнанні потерпілою по даному кримінальному провадженні, а 14 липня 2014 року виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Ці постанови були скасовані ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.08.2015 року, у тому числі суд зазначив, що в постанові про закриття кримінального провадженні відсутнє мотивування щодо працівника прокуратури ОСОБА_7 .

22.09.2015 слідчий ОСОБА_16 знову виносить постанову про відмову у визнанні заявниці потерпілою, а 25.09.2015 постанову про закриття кримінального провадження, ці постанови були скасовані ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.12.2015 із зазначенням про невиконання судових рішень, якими скасовано попередні постанови слідчих про закриття кримінального провадження.

19.01.2016 слідчий ОСОБА_6 виносить постанову про закриття даного кримінального провадження, яка скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21.03.2016, із зазначення щодо невиконання попередніх судових рішень.

20.04.2016 слідчий ОСОБА_6 знову виносить постанову про закриття даного кримінального провадження, яка скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.05.2016, із зазначення щодо невиконання попередніх судових рішень. Наступна постанова слідчого ОСОБА_6 від 15 червня 2016 року скасовується ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.08.2016 із зазначення щодо невиконання попередніх судових рішень.

Наступна постанова слідчого ОСОБА_6 від 16 вересня 2016 року скасовується ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.12.2016 із зазначення щодо невиконання попередніх судових рішень.

Нарешті слідчим ОСОБА_6 виноситься оскаржувана постанова від 07 березня 2017 року про закриття даного кримінального провадження.

Всі зазначені постанови про закриття кримінального провадження практично ідентичні постанові від 06 серпня 2013 року, всі винесені за очевидною схемою: до матеріалів долучається повістка про виклик заявниці на допит, як заявниця не отримувала, оскільки повістка долучається із корінцем, наступна дія рапорт щодо неявки заявниці на виклик, наступна дія винесення постанови про закриття кримінального провадження.

При цьому слідчий не виконує вказівки судів щодо мотивування у постанові дій кожного із суддів та працівника прокуратури. Також слідчим не звертається увага на те, що розслідування має проводитися виключно відносно суддів Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та працівника прокуратури м.Харкова ОСОБА_7 , у постанові про закриття кримінального провадження викладено мотиви щодо диспозиції ст.375 КК України відносно судового рішення від 18.08.2011, проте відомості в ЄРДР за цією статтею не внесено, крім того, не надана оцінка діям суддів за статтею 364 КК України, за якою раніше проводилися перевірки обставин, викладених в заяві ОСОБА_3 , зазначені судді та працівник прокуратури не допитані, не допитані, не врахована позиція Верховного Суду України та ЄСПЛ, викладена у вищевказаних рішеннях, у той час як рішення ЄСПЛ є джерелом права, не враховано, що ОСОБА_5 на момент проведення засідання був у стаціонарі на лікуванні, при цьому у стані операційного втручання.

Крім того, не віднайдено вищезазначені компакт-диск та копії документів, додані заявницею до заяви за № 1354 від 12.09.2011 та не зроблено огляд та роздруківку звукозапису, не проведена перевірка доводі заявниці з урахуванням звукозапису, не надана належна правова оцінка проведенню засідання в Апеляційному суді Харківської області 18.08.2011 за відсутності матеріалів кримінальної справи, яка була предметом розгляду у суді першої інстанції, не надана належна правова оцінка неналежному сповіщенню Апеляційним судом Харківської області заявниці та її сина при розгляді справи № 10-410а/11 на перше засідання та внесенню у судове рішення недостовірної інформації щодо повторної неявки за належним сповіщенням.

Принагідно, оскільки слідчий в оскаржуваних постановах постійно посилається на неявку заявниці, то суд зазначає, що для виконання зазначених слідчих дій заявниця взагалі не потрібна, проте слідчий не звільнений і від обов`язку допитати заявницю та провести доказування відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у тому числі за п.3) ч.1 ст.91 КПК України щодо нанесення заявниці та її сину шкоди обставинами подій, що сталися 18.08.2011 проведенням судового засідання за відсутності ОСОБА_5 . Також суд зазначає, що слідством проігноровано, що по даному кримінальному провадженню моральна шкода також нанесена ОСОБА_5 , який 18.08.2011 за обставин, викладених заявницею в своїй заяві, був позбавлений права на захист.

Крім того, суд зазначає про неналежне повідомлення заявниці щодо виклику до слідчого та не повідомлення заявниці про початок відновленого розслідування з видачею їй витягу із ЄРДР.

Вказані обставини свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування.

В частині скарги про скасування постанови про відмову у визнанні заявниці потерпілою у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відмову, оскільки така постанова після скасування ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.12.2015 постанови слідчого ОСОБА_16 від 22 вересня 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою не виносилася.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 07 березня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 26 липня 2013 року, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області для відновлення досудового розслідування, під час якого необхідно урахувати доводи суду, викладені у мотивувальній частині.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1