н/п 1-кс/766/7396/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2018 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арештмайна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству Юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії ( реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше), щодо нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в провадженні слідчого відділення Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001816 від 23.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, за заявою гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 23.02.2018 на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить їй за заповітом, державним реєстратором Херсонської міської ради зареєстровано право власності за гр. ОСОБА_6 , яка нібито стала власником цієї квартири на підставі дублікату договору купівлі-продажу, зареєстрованого Херсонською товарною біржею «Альтер-Єго». Померлі господарі квартири за життя її ніколи не відчужували та проживали в ній до самої смерті, що підтверджується офіційними документами.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що являється близькою подругою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 які були зареєстровані на мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Так 08.06.2016 року в вищевказаній квартирі в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та нотаріуса ОСОБА_12 був складений заповіт ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заповідали їй квартиру яка розташована в АДРЕСА_1 . на випадок їх смерті. Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 році померла ОСОБА_9 , а в ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її мати ОСОБА_8 .

В подальшому, вона пояснила, що відразу звернулась до нотаріуса ОСОБА_12 , з метою відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , але остання при перевірці стосовно відсутності арештів на вищевказану квартиру, заборон відчуження, повідомила, що вищевказана квартира 23.02.2018 року державним реєстратором Херсонської міської ради ОСОБА_13 зареєстровано право власності за гр. ОСОБА_6 , яка нібито стала власником цієї квартири на підставі дублікату договору купівлі-продажу, зареєстрованого Херсонською товарною біржею «Альтер-Єго».

У зв`язку з вищевикладеним у діях вбачаються ознаки протиправних дій, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, а саме нерухомістю, що належало ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто в рамках даного кримінального провадження квартира за адресою: АДРЕСА_1 ., являється предметом, на яке вчинено злочинне посягання, та виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

На теперішній час, існує загроза того, що об`єкт нерухомості, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 , буде протиправно відчужена на користь третіх осіб, тобто у разі ненакладення арешту, не застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до пошкодження, втрати вказаного майна, як наслідок вказані обставини можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.
Згідно положень ч.4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арештквартири подане слідчим з метою збереження речових доказів (предмета злочину) в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Частина 4 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробного документа.

Предметом злочину у даному випадку є: 1) посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки.

Таким чином, квартира, на яку слідчий просить накласти арешт, не є предметом злочину, передбаченого ст. 358 КК України та не може бути його доказом, оскільки не була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегла на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постанова слідчого про визнання вказаної квартири речовим доказом є необґрунтованою з вищезазначених підстав.

Враховуючи, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а на погляд слідчого судді, квартира, на яку слідчий просить накласти арешт, як доказ за кримінальним провадженням використана бути не може, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арештмайна - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

СуддяОСОБА_1