Справа № 214/5466/17
1-кп/214/279/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001562 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця, м. Феодосія АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

01.09.2017 приблизно в 12 годин 40 хвилин водій ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав в двір б.8 по вул. Павла Глазового в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу та зупинився біля під`їзду №1, де до нього в автомобіль сіла невстановлена слідством жінка.
В цей час позаду автомобілю «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинився біля 1-го під`їзду, б.8 по вул. Павла Глазового в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу зі сторони 1-го під`їзду в напрямку 2-го під`їзду вищезазначеного будинку йшла по проїзній частині біля правого її краю пішохід похилого віку ОСОБА_6 ..
Водій ОСОБА_3 , відновивши рух керованого ним автомобілю «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , почав рухатися заднім ходом зі сторони 1-го під`їзду в напрямку 2-го під`їзду будинку 8 по вул. Павла Глазового в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу, при цьому він повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України.
Однак, водій ОСОБА_3 діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, почав рухатися заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, та не звернувся за допомогою до інших осіб, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
- «1.5 … бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- «2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;
- «10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;
- «10.9 Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 в ході руху заднім ходом допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_6 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден обличчя, обох кистей, закритого перелому нижньої третини правого стегна зі зміщенням, які відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.
Між порушенням водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_6 є прямий причинний зв`язок.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 01.09.2017 року, він в дворах будинку № 8 по вул. Павла Глазового в м. Кривому Розі, керуючи автомобілем «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 в ході руху заднім ходом допустив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_6 . Одразу зупинився, надав допомогу потерпілій. Вказав, що оплатив лікування ОСОБА_6 у лікарні на суму близько 14 000 грн. Заявив клопотання про звільнення від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки має на утриманні престарілу матір ОСОБА_3 .
Від потерпілої ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.
При призначенні покарання суд, відповідно до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому визнаються: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди, те, що на утриманні в нього є матір похилого віку.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно з досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні Саксаганського районного сектору Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, ризик вчинення повторного злочину низький.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, має на утриманні матір похилого віку, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено основне покарання у виді штрафу та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
У судовому засіданні при обговоренні питання про застосування амністії, обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, не заперечує проти застосування амністії.
Обговорюючи питання про застосування до обвинуваченого амністії суд враховує наступне.
Як передбачено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного та додаткового покарання.
На підставі ст. 1 пункту «є» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав законної сили 6 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, застосування амністії не допускається, якщо засуджений заперечує проти цього.
Як передбачено ст. 13 Закону України «Про амністію в 2016 році», дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочин до дня набрання ним законної сили включно.
Злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є необережним, відноситься згідно ст.12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, вчинений 1 вересня 2017 року.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 має матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно проживає утримуючи її.Інших дітей у ОСОБА_3 немає. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти застосування амністії.
В судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які перешкоджають застосуванню амністії до обвинуваченого ОСОБА_3 , тому суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого амністію, звільнивши його від призначеного основного та додаткового покарання.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлено.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 395 (триста дев`яносто п`яти) грн. 48 коп. (т. 2 а.с. 43).

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування основного та додаткового покарання, призначеного за даним вироком на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Речовий доказ автомобіль ««Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться під зберігальною розпискою у ОСОБА_3 залишити у розпорядженні останнього, дозволивши користуватися вказаним транспортним засобом (т.2 а.с.23).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 395 (триста дев`яносто п`яти) грн. 48 коп. (т. 2 а.с. 43).

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирати.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1