Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/201/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0004355 від 23 листопада 2013 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційними скаргами прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25 вересня 2007 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст. ст. 69 та ч.1 ст.70 КК України, остаточно до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього належного майна;

- 01 грудня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.1 ст.122 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з конфіскацією всього належного майна;

- 17 грудня 2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.1 ст.187 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяців з конфіскацією всього належного майна. 07.04.2011 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 28 днів;

- 21 червня 2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.3 ст.101,ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року), ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст.357, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України, остаточно до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією частини належного йому на праві власності майна;

- 29 серпня 2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 14 вересня 2016 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України, остаточно до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 3 місяці з конфіскацією частини всього належного йому на праві власності майна,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_8 , за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 4 місяці з конфіскацією всього належного ОСОБА_8 на праві власності майна.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання по даному кримінальному провадженню зараховано строк його переднього ув`язнення, а саме з 05 листопада 2015 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 - 6016, 85 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 - 3554, 20 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної та 5000,00 грн. моральної шкоди, на користь потерпілої ОСОБА_12 з ОСОБА_8 стягнуто - 8255, 20 грн. на відшкодування матеріальної та 15 000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1470,00 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, а також напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого - розбій, вчинений повторно, за таких обставин.
Так, 22 листопада 2013 року приблизно 19.15 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у другому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_10 , підійшов до неї та завдав один цілеспрямований удар кулаком руки в обличчя, внаслідок якого ОСОБА_10 впала на підлогу горілиць, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді рани волосистої частини голови, синців обличчя та забою спинки носа.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_8 , подолавши у такий спосіб можливість до протидії, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_10 та страхом за своє життя та здоров`я, відкрито заволодів золотою каблучкою 585 проби, вагою 2,18 гр., золотою каблучкою 585 проби, вагою 2 гр., золотим ланцюжком 585 проби, вагою 6,70 гр., які знаходились на тілі потерпілої ОСОБА_10 , а також її мобільним телефоном моделі «Sоnу ST 261», який знаходився в кишені куртки, з картою пам`яті Goodram mісrо SDHC 16 GВ.

Крім того, ОСОБА_8 відкрито заволодів жіночою сумкою ОСОБА_10 , яка була у неї в руках, в якій знаходилось майно ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон «Samsung GT-B5722», мобільний телефон «Nокіа С5-03», гаманець світло коричневого кольору зі шкіри, в якому знаходились грошові кошти у сумі 100,00 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_10 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 6016, 85 грн.

Крім цього, 22 листопада 2013 року приблизно 20.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 61, що знаходиться по вул. Шевченка в м. Олександрія Кіровоградської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_11 , підійшов до неї та завдав один цілеспрямований удар кулаком руки в обличчя, внаслідок якого ОСОБА_11 впала на ґрунтове покриття горілиць, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин шиї, забою м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи зліва.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , яка знаходилася в положенні лежачи, відкрито заволодів золотою каблучкою 585 проби, вагою 5 гр., срібною каблучкою 925 проби, вагою 2 гр., срібною каблучкою «Спаси та збережи» 925 проби, вагою 2 гр., срібним ланцюжком 925 проби, вагою 4 гр., підвіскою у формі двох квадратів, зі сплаву срібла 925 проби, вагою 1 гр., які знаходились на тілі потерпілої, а також мобільним телефоном ОСОБА_11 , моделі «Nокіа 5530», який знаходився в її кишені куртки.

Крім того, ОСОБА_8 відкрито заволодів жіночою сумкою ОСОБА_11 , в якій знаходились майно, а саме: мобільний телефон «Nокіа 1616-2», мобільний телефон моделі «Nокіа 2610» зарядний пристрій до мобільного телефону моделі «Nокіа 2610», гаманець яскраво-рожевого кольору, з матеріалу схожого на шкіру, в якому знаходились грошові кошти у сумі 800, 00 грн., обгортка для паспорту, коричневого кольору, з матеріалу схожого на шкіру.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_11 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3554, 20 грн.

Крім цього, 22 листопада 2013 року приблизно 22.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у четвертому під`їзді будинку АДРЕСА_4 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_12 , завдав один цілеспрямований удар кулаком руки в область голови, який був небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, внаслідок якого остання впала на підлогу горілиць, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, пластичної субдуральної гематоми лівої скроневої ділянки, садна лівої скроневої ділянки, синця лівої виличної ділянки, параорбітальної гематоми зліва, синця в проекції крижів.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_12 , яка знаходилася в положенні лежачи, відкрито викрав у останньої весільну обручку зі сплаву золота 585 проби, вагою 5 грам, ланцюжок зі сплаву золота 583 проби, вагою 10,84 грам, які знаходились на тілі потерпілої, мобільний телефон моделі «Samsung GT-С3530», який знаходився в кишені куртки ОСОБА_12 та мобільний телефон моделі «Ірhоnе 4S», який знаходився в руках у потерпілої.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_12 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 8255 гривень 20 копійок.

У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_8 , правильність висновків суду про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 187 КК України, просить скасувати вирок, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст.187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного ОСОБА_8 на праві власності майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 3 місяці з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, покурор просить приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 4 місяців з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, не призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 187 КК України, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який в даному випадку підлягає застосуванню.

Крім того, прокурор вказує про те, що суд неправильно застосував вимоги ч.5 ст.72 КК України, а саме не врахував, що Семенівським районним судом Полтавської області від 14 вересня 2016 року, ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з 15 листопада 2015 року по 14 вересня 2016 року, тобто дана норма закону вже була застосована.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, а саме зарахувати у строк відбування покарання її підзахисному загальний строк відбутого ОСОБА_8 покарання з врахуванням вироку Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21.06.2013 року, вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.08.2014 року та вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто згідно ч.5 ст.72 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції при зарахуванні у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, не врахував вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року та неправильно обчислив загальний строк вже відбутого ОСОБА_8 покарання за останніми вироками.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 також просить змінити вирок та зарахувати йому в строк відбування покарання, призначеного за цим вироком, строк його переднього ув`язнення починаючи з 05.01.2012 року, тобто за всіма останніми вироками, вказуючи на те, що суд неправильно застосував положення ч.5 ст.72 КК України, а саме не зарахував йому строк перебування під вартою за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2013 року.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 та ч.2 ст. 187 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений повторно, в апеляційних скаргах прокурором, обвинуваченим та його захисником не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні грабежів та розбійних нападів на жінок.

Як пояснив ОСОБА_8 , під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладених у вироку суду не оспорює.

Разом із тим, колегія суддів визнає слушними доводи апеляційної скарги прокурора у даному кримінальному провадженні щодо неправильного застосування судом першої інстанції при ухваленні вироку закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного або часткового складання призначених покарань.

В даному випадку, при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання, за сукупністю вироків ( ч.4 ст. 70 КК України) суд першої інстанції, не призначив покарання за сукупністю злочинів ( ч.1 ст. 70 КК України) тобто не застосував Закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що відповідно до вимог ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, з ухваленням нового.
Фактичні обставини цієї справи, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються свідчать про те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, різного ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, ніде не працює.

З урахуванням характеру, ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, його особи, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 та ч.2 ст.187 КК України покарання.

Разом з цим вважає, що ОСОБА_8 спочатку слід призначити покарання за сукупністю злочинів (ч.1 ст. 70 КК України) шляхом часткового складання призначених покарань, а після цього за сукупністю вироків ( ч.4 ст. 70 КК України ).

Таке рішення, на думку колегії суддів буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про неправильне застосування вимог ч.5 ст.72 КК України, а саме не врахування у строк відбування покарання, призначеного за даним вирком, строків тримання його під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки всі попередні вироки, а також строки попереднього ув`язнення ОСОБА_8 за цими вироками були враховані в оскаржуваному вироку.

Так, згідно вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк перебування його в ІТТ КМУ УМВС України в Полтавській області та СІЗО УМВС України в Полтавській області з 05.01.2012 року по 19.07.2012 року згідно вироку Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21 червня 2013 року та згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 серпня 2014 року строк його затримання з 12 березня 2014 року та строк тримання під вартою з 14 березня 2014 року включно по день проголошення вироку, тобто до 14 вересня 2016 року.

Таким чином, вказаним вироком, ОСОБА_8 , відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України вже зараховано строк його попереднього ув`язнення до 14 вересня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки протягом вказаного терміну він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

По даному кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_8 , утримується під вартою з 23 вересня 2016 року, а тому колегія суддів вважає що у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, обвинуваченому слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення саме з цієї дати до 20 червня 2017 року ( включно ) відповідно до закону № 2046-VIII від 18 травня 2017 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора - задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2018 року в кримінальному провадженні № 0004355 від 23 листопада 2013 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 та ч.2 ст.187 КК України - скасувати в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.

ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_8 , шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_8 , за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарань, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 4 місяці з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання по даному кримінальному провадженню, зарахувати строк його переднього ув`язнення, а саме з 23 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року ( включно ) з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вищевказаний вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Кіровоградської області може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому

СУДДІ: (підписи)

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2