АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1073/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника, адвоката ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Київського районного суду м.Харкова від 1 грудня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, без освіти, не заміжня, має на утриманні неповнолітніх дітей (2010 р.н., 2015 р.н., 2016 р.н.), не працююча, раніше неодноразово судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2
визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України з призначенням покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з врахуванням того, що ОСОБА_7 засуджена за вчинення злочину від 05.01.2017 року, скоєного нею до винесення вироку 16.08.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова у вигляді 4 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та за сукупністю злочинів, з врахуванням вимог ст. 72 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що 05.01.2017 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту за адресою: м.Харків, вул. Героїв Праці, 2/48-б, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, підійшла до раніше їй незнайомої ОСОБА_9 та під приводом зняття «порчі», яку нібито хтось навів на неї необхідно провести обряд ворожіння, а задля ворожіння необхідні золоті прикраси. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 висловила необхідність зняти з вух та з шиї і віддати їй золотий ланцюжок з хрестиком та золоті сережки. Потерпіла ОСОБА_9 , вірячи в добропорядність ОСОБА_7 та не усвідомлюючи її злочинний намір, добровільно зняла та передала останній комплект сережок з золота зі вставками з каменя 585 проби вагою 4.3 грами вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 115 від 14.03.2017 - 2469.75 грн., ланцюжок з золота 585 проби вагою 10.5 грама вартістю - 6030.78 грн., хрестик з золота 585 проби вагою 4 грами з каменями вартістю - 2297.44 грн., а всього золотих виробів на загальну суму 10797,97 грн. При цьому, ОСОБА_7 не збиралась повертати майно, переслідуючи злочинний умисел, заволодіти ним. Отримавши вказане майно ОСОБА_7 покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 10797,97 грн.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник, адвокат ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги.

Обвинувачена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2017 року змінити та застосувати до неї вимоги ст. 79 КК України. В обгрунтування вимог вказує на наявність на її утриманні чотирьох малолітніх дітей, тяжкої хвороби туберкульозу, визнання вини та щире каяття.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2017 року змінити, шляхом його пом`якшення, призначити її підзахисній покарання з застосуванням ст. 75 КК України тобто звільнити від призначеного покарання з випробуванням.

В обгрунтування апеляційних вимог посилається на наявність на утрниманні у ОСОБА_7 чотирьох малолітніх дітей, визнання нею вини, щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Зазначає, що відповідно ст. 79 КК України ОСОБА_7 може бути звільнена від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційні скарги; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме.

Врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєнного злочину; розмір заподіяної шкоди; мотиви вчиненого; особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, за скоєння аналогічних злочинів а саме: 17.04.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки; 27.03.2015 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі; 16.02.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; 13.07.2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі; 16.08.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України до 4 років позбавленні волі; на спеціальних обліках не перебуває, не заміжня, має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, офіційних джерел доходу не має.
Також судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття у скоєнному та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Тому суд за скоєний ОСОБА_7 злочин, призначив їй покарання в межах санкції, яка передбачена нормами статті та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання скоєння нею нових злочинів.

Враховуючи , що суд призначаючи ОСОБА_7 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2017 року вважати призначене обвинуваченій покарання суворим підстав нема.
Посилання обвинуваченої та її захисника на те, що на утриманні ОСОБА_7 знаходиться четверо дітей не знайшло свого підтвердження ні в суді першої інстанції ні при апеляційному розгляді справи, оскільки матеріали справи містять копії свідоцтва про народження трьох дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.а.с. 73,74,75). При цьому колегія суддів враховує, що наявність дітей жодним чином не впливає на злочинну поведінку обвинуваченої і не перешкоджає їй систематично вчиняти шахрайства , за рахунок яких вона забезпечує себе матеріально.

Крім того не знайшло свого підвердження посилання обвинуваченої на наявність у неї тяжкого захворювання відкритої форми туберкульозу, оскільки відповідно до інфомації наданної з КЗОЗ «Обласного клінічного протитуберкульозного диспансера №7» ОСОБА_7 хворіла в 2012-2013 р.р., а в 2016 році взагалі знята з обліку в зв`язку з закінченням терміну нагляду.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг обвинуваченої та захисника щодо звільнення ОСОБА_7 від покарання за ст. 79 КК України та застосування до неїї вимог ст. 75 КК України суд врахувує ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_7 , корисливість мотивів вчиненого, характер злочину та заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою потерпілої, а також дані про особу обвинуваченої, яка ніде не працює, не має офіційних джерел доходів, окрім матеріальної допомоги на дитину від держави. Крім того ОСОБА_7 будучи раніше судимою в 2013, 2015, 2017 роках, відповідних висновків для себе не зробила та продовжуючи злочинну діяльність знов вчинила злочин проти власності, що свідчить про стійку антисоціальну направленість її особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 відповідає тяжкості скоєнного нею кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України та встановлення іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України колегія суддів не має.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника, адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Харкова від 1 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: