ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/103/18 Справа № 187/1336/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000505 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Комо Вірменія, вірмена, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці до 26 листопада 2018 року.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що наявна обґрунтованість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи вид та характер правопорушення, тяжкість можливого покарання, беручи до уваги інші обставини, перевірені судом, зокрема, що свідки по даному кримінальному провадженні відомі підозрюваному, є необхідність в проведенні ряду слідчих дій за їх участі, а також свідок ОСОБА_11 через агресивну особу підозрюваного, його погрози їй особисто, припускає можливість розправи ним з нею та з членами її сім`ї, у зв`язку з чим стороною обвинувачення доведено існування ризику, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний у психіатра та нарколога на обліку не перебуває, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за місце реєстрації, де характеризується позитивно, раніше не судимий. Водночас, слідчий суддя вважає недоведеним органом досудового розслідування, що за наявності вказаного ризику, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти вчиненню іншого правопорушення. Крім того, суд відзначив, що сам лише факт побоювання свідка ОСОБА_11 за безпеку свого життя та здоров`я не може бути виправданою підставою для застосування виключного запобіжного заходу, оскільки воно ґрунтується на її суб`єктивних припущеннях та може бути упереджений іншим передбаченим законом шляхом, зокрема, в порядку ЗУ Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві.
В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор зазначив, що слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 та доведеність стороною обвинувачення ризику у вигляді можливого незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Водночас, слідчий суддя вказав в оскаржуваній ухвалі про недоведеність органом досудового розслідування, що за наявності вказаного ризику, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти вчиненню іншого правопорушення. При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя не врахував наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не у повній мірі оцінив всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Міцність соціальних зв`язків та дані, що характеризують особу, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризик, що став підставою для звернення до суду з клопотанням. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможе запобігти наявному ризику.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили залишити її без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про її обґрунтованість з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Так, апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, протоколом огляду території домоволодіння від 21 вересня 2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21 вересня 2018 року, яка пояснила, що бачила як ОСОБА_7 бив ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21 вересня 2018 року, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 № НОМЕР_1 , згідно якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні внаслідок нападу з метою убивства чи нанесення ушкодження, та іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що вони є також обґрунтованими, а заявлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існує та для його запобігання необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, апеляційним судом встановлено, що існує обґрунтований ризик у вигляді можливого незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно заяви свідка ОСОБА_11 остання боїться за своє життя та здоров`я, вважає, що ОСОБА_7 може становити небезпеку для її близьких родичів (а.с.22). Крім того, ОСОБА_11 була безпосереднім очевидцем злочину, про що ОСОБА_7 не було відомо, оскільки вона ховалася в чагарниках, спостерігаючи за його діями. Також зважаючи на покази ОСОБА_11 , що підозрюваний раніше неодноразово займався побиттям ОСОБА_12 , однак останній до поліції з заявами з приводу цього не звертався, бо побоювався погроз ОСОБА_7 , тому наявні всі підстави вважати, що останній може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів та уникнення відповідальності.
При цьому апеляційний суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує тяжкість покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, що у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я.
Окрім цього, апеляційний суд також враховує наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання, міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі має неповнолітню дитину та дружину, раніше не судимий, однак заявлений ризик дійсно об`єктивно існує і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе йому запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на вищевикладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності заявленого ризику та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначенням розміру застави згідно ч. 4 ст. 183 КПК України.
Так, пунктом другим частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
В даному випадку апеляційний суд, врахувавши обставини скоєння кримінального правопорушення, а саме із заподіянням умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вважає за необхідне не визначати розмір застави.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000505 стосовно ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 листопада 2018 року.
Взяти ОСОБА_7 під варту негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ __________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4