Номер провадження: 11-кп/785/615/18
Номер справи місцевого суду: 512/599/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 30.01.2018 року у кримінальному провадженні №0000214, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівці Барського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Вироком суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишений до набрання вироком чинності.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати від дати набрання вироком чинності та зарахувати у строк відбування ним покарання строк попереднього ув`язнення з 14 липня 2017 року.

Вироком суду також вирішені питання щодо речових доказів та арешт, накладений на майно,-

встановив:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 12 липня 2017 року близько 19 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи заподіяння ОСОБА_9 смерті, умисно наніс останній чисельні удари дерев`яною скалкою, кулаками рук та ногами в область життєво важливих частин тіла, а саме голови, в наслідок чого, згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи №277 від 06.11.2017 року, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі геморагічного забою головного мозку важкого ступеня, перелом верхньо-щелепної та фронтальної пазухи зліва, 3-х забійних ран голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та за критерієм розладу здоров`я, пов`язаного із стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж на одну третину (не менше 30%).

Після чого, ОСОБА_8 шматком тканини зв`язав ноги ОСОБА_9 та руки еластичним бинтом в зап`ястях та ліктях, попередньо завівши їх за спину. В такому стані ОСОБА_8 посадив ОСОБА_9 на стілець та прив`язав її до нього, іншим шматком тканини ОСОБА_8 перев`язав рота ОСОБА_9 , скувавши таким чином її рухи і позбавив можливості викликати сторонніх осіб на допомогу, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки в цей час на подвір`я зайшла сусідка ОСОБА_10 , та побачивши закривавлений рушник і почувши приглушений голос ОСОБА_9 про допомогу, покликала сусідів ОСОБА_11 та її чоловіка ОСОБА_12 . Зважаючи на те, що на їх стук ніхто не відкривав, ОСОБА_12 монтіровкою виломив вхідні двері, які були зачинені з середини, і вони зайшли до будинку та знайшли ОСОБА_9 у вищеописаному стані та викликали швидку допомогу та поліцію.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині кваліфікації його дій, перекваліфікувавши їх з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, призначити йому більш м`яке покарання та звільнити від його відбування з випробуванням. В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги зазначає, що він не мав умислу на вбивство потерпілої, а обвинувачення ґрунтується на показаннях потерпілої та свідків, які є її родичами та є зацікавленими особами.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 також просить вирок змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого, перекваліфікувавши їх з ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, призначити йому більш м`яке покарання та звільнити від його відбування з випробуванням. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що доказами по справі не підтверджується наявність в діях ОСОБА_8 склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, натомість міститься склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг і просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити оскаржуваний вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Суд у вироку вірно зазначив, що незважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини в частині фактичних обставин справи, наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями, допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 12.07.2017 року (т. 2 а. с. 3-18); протоколом додаткового огляду місця події від 13.07.2017 року (т. 2 а. с. 23-42); висновком судово-медичної експертизи №47 від 28.09.2017 року (т. 2 а. с. 115-116); висновком комісійної судово-медичної експертизи №277 від 06.11.2017 року (т. 2 а. с. 119-141); протоколом слідчого експерименту від 26.09.2017 року (т. 2 а. с. 213-216); висновком №375 від 31.07.2017 року (т. 2 а. с. 71-74); висновком №380 від 04.08.2017 року (т. 2 а. с. 77-81); висновком №666 від 01.09.2017 року (т. 2 а. с. 84-87); висновком №665 від 23.08.2017 року (т. 2 а. с. 90-93); висновком №684 від 22.08.2017 року (т. 2 а. с. 97-100); висновком судово-медичної експертизи №40 від 14.07.2017 року (т. 2 а. с. 63); висновком судово-психіатричної №358 від 17.08.2017 року (т. 2 а. с. 66-68); протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння, проведеного 12.07.2017 року (т. 2 а. с. 217).

Вищевказані докази були повно, всебічно та об`єктивно оцінені судом першої інстанції з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що районний суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а обвинувачення ґрунтується на показаннях потерпілої та свідків, які є її родичами, а тому зацікавленими особами, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити повторно обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно матеріалів справи усі зазначені в апеляційних скаргах доводи сторони захисту досліджувались судом першої інстанції, висновки по ним обґрунтовані та вмотивовані у вироку районного суду.

В апеляційному суді від учасників судового провадження не надходили клопотання щодо повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а так само щодо дослідження нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції всі заявлені учасниками процесу докази досліджені в повному обсязі, та доведено винуватість обвинуваченого, обставини вчинення злочину в повній мірі відповідають матеріалам справи, встановленим районним судом, і дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій особі.

За таких обставин доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в цій частині не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а обставиною, що пом`якшує покарання суд щире каяття.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого вірно призначив йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 15, ст. 68 КК України, у вигляді восьми років позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції жодних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження доказами і не надано інших доказів, які б не були предметом дослідження районним судом, а тому вважає необхідним залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Балтського районного суду Одеській області від 30.01.2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4