УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому в залі суду клопотання детектива НАБ України ОСОБА_6 , погоджене першим заступником керівника САП ГП України ОСОБА_7 , про передачу майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у кримінальному провадженні № 0000319 від 09.09.2016 -

ВСТАНОВИВ:
Детектив, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, арештованого майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_8 , мотивуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке є корупційним, а тому для забезпечення конфіскації майна та відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди необхідно передати арештоване майно в управління Нацагентству.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисники заперечували проти клопотання, вважаючи його необгрунтованим, вказуючи, що арешт транспортних засобів, зазначених у клопотанні, скасований, на даний час слідчим суддею розглядається питання про скасування арешту нерухомого майна і грошових коштів. Захисники зазначають, що арештоване майно перебуває у користуванні ОСОБА_8 , речовим доказом у кримінальному провадженні не визнавалось, а тому не може бути передано в управління Національному агентству.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні НАБ України перебуває кримінальне провадження № 0000319 від 09.09.2016 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Абз. 3 ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою ї збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Абз. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України стосується речових доказів, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню.

Таким чином, чинний КПК України передбачає можливість передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, майна, яке визнано у кримінальному провадженні речовим доказом.

Іншої підстави для передачі майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, як то, спеціальна конфіскація, наявність цивільного позову тощо чинним КПК України не передбачено.

Доводи сторони обвинувачення про можливість передачі в управління майна, яке не є речовим доказом, на підставі положень Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» від 10.11.2015, не ґрунтуються на вимогах КПК України з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Ст. 5 КПК України встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

В матеріалах клопотання відсутнє рішення органу досудового розслідування про визнання майна предмету клопотання речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000319 від 09.09.2016.

Таким чином, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 100 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання детектива НАБ України ОСОБА_6 , погоджене першим заступником керівника САП ГП України ОСОБА_7 , про передачу майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у кримінальному провадженні № 0000319 від 09.09.2016 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: