АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/1200/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/432/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 17 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-08.12.1980 року Ленінським районним судом міста Харкова за ст. 141 ч. 2 КК України засудженого до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна;
-24.08.1982 року Червонозаводським районним судом міста Харкова за ст. ст. 122 ч. 1, 43 КК України засудженого до 4 років 1 міс. та 9 днів позбавлення волі з конфіскацією майна;
-25.09.1990 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за ст. ст. 17, 85 ч. 3 засудженого до позбавлення волі строком на 1 рік;
-30.08.1991 року Жовтневим судом міста Мінська за ст. 143 ч. 2 КК України засудженого до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна та лікування від алкоголізму;
-02.02.1994 року Фрунзенським районним судом міста Харкова за ст. 196 - 1 ч. 1 КК України засудженого до виправних робіт строком на 2 роки з утриманням 20 % від заробітної плати;
-29.06.1995 року Харківським районним судом за ст. 184 КК України засудженого до позбавлення волі строком на 1 рік;
-28.05.1997 року Ленінським районним судом міста Харкова за ст. ст. 141 ч. 2, 206 ч. 1, 42 КК України засудженого до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна та лікуванням від алкоголізму;
-22.06.2001 року Золочівським районним судом Харківської області за ст. 81 ч.3, 17 ч. 2, 81 ч. 3, 42 КК України засудженого до позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна та лікуванням від алкоголізму;
-04.03.2010 року Московським районним судом міста Харкова за ст.ст.15ч.1,185ч.2,15ч.1, 186 ч. 2, 70 КК України засудженого до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільненого з іспитовим строком на 3 роки, згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.07.2010 р. направлений для відбування призначеного покарання, звільнений по відбуттю строку покарання 30.08.2014 р., -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 5 жовтня 2014 року в нічний час (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись за місцем мешкання в кв. АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту, що виник між ним та його знайомою ОСОБА_9 , яка в цей час перебувала за місцем мешкання ОСОБА_8 , діючи за раптово виниклим наміром, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, навмисно, за допомогою табурету наніс останній не менше шести ударів та не менше трьох ударів лівою ногою в область живота, внаслідок чого, потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку експерта №1910 - с/14 від 6.11.2014 року, були спричинені наступні тілесні пошкодження: закрита тупа травма живота у вигляді масивного крововиливу в брижейку тонкого кишківника та її розривом та внутрішнім крововиливом, синця із садном та внутрішньо - шкірними крововиливами на його фоні на передній поверхні живота, в середньому відділі, з правої сторони, яка має ознаки тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпечності для життя. В результаті заподіяних тілесних ушкоджень настала смерть потерпілої ОСОБА_9 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, тобто, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі із доповненнями та змінами прокурору кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Посилається на істотні порушення кримінального процесуального закона, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Так в порушення вимог ч.3 ст.415 КПК України під час судового розгляду залишились невиконаними вказівки суду апеляційної інстанції, викладені в ухвалі від 05.08.2016 року, зокрема щодо перевірки методів ведення досудового розслідування із порушеннями прав людини , фальсифікацію слідчого експерименту та інших доказів.
В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав, не розкаявся, постійно змінював покази, чим намагався ввести суд в оману, раніше неодноразово судимий.
В апеляційних скаргах з урахуванням змін та узгодження спільних позицій обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просять оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першій інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотної неповноти судового розгляду.
В обґрунтування зазначають, що обвинувачений не скоював злочину та не мав ні мети, ні умислу на позбавлення життя потерпілої. Вина обвинуваченого не доведена, він обмовив себе під час слідства через недозволені методи ведення слідства, які судом не перевірялись. Вказують, що судом не обґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання про допит понятих, експертів, огляду речових доказів у залі судового засідання та виклику інших працівників «швидкої допомоги», які прибули на виклик. Допитаний судом експерт ОСОБА_10 підтвердив, що в експертному висновку зазначено, що знаряддям вбивства є табурет, але також пояснив, що це припущення, бо табуретом чи іншим предметом було нанесено травму ОСОБА_9 експертиза встановити не може.
Зазначають, що пред`явлене обвинувачення є не конкретним, а враховуючи всі наведені обставини та докази вбачається, що ОСОБА_11 не скоював злочину.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги і також просили скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку, що вони підлягають задоволенню,виходячи із наступного.
За даними, відображеними в журналі судового засідання та зафіксованими на технічному носії інформації, вбачається, що судом було допущено порушенням вимог КПК при визначенні обсягу та порядку дослідження доказів. Так, без оголошення прокурором обвинувального акту та встановлення порядку дослідження доказів було допитано потерпілу. Після визначення обсягу та порядку дослідження доказів судом без обговорення і прийняття відповідного рішення за власним розсудом змінювався цей порядок.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 стверджував про застосування до нього недозволених методів ведення слідства, фальсифікацію доказів, проте його доводи залишились без уваги суду, який проігнорував також аналогічні вказівки апеляційного суду, що містяться в ухвалі від 05.08.2016 року, закінчивши з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, попри заперечення сторони захисту.
Таким чином, суд визначивши обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження , не врахував позицію сторони захисту, на яку звертав увагу у своїх вказівках також суд апеляційної інстанції , чим допустив порушення вимог КПК , залишивши без дослідження докази сторони захисту.
Тим самим грубо порушено право обвинуваченого на захист та право на справедливий судовий розгляд, який відповідає стандартам справедливості у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що дає підстави вважати цілком обґрунтованими в цій частині доводи апеляцій сторони захисту та прокурора.
Практика ЄСПЛ при вирішенні питання про дотримання права на захист виходить із того «… чи була заявникові надана можливість оспорювати достовірність доказів та заперечувати проти їх використання… а також якість доказів, включаючи те, чи викликають обставини, за яких вони були отримані, сумніви щодо їхньої надійності або точності …» (Case Of Allan V. The United Kingdom, Алан проти Об`єднаного Королівства, §43).
Наведена вище неповнота судового розгляду та допущені судом порушення процесуального закону позбавили його можливості правильно і повно з`ясувати всі обставини , які мають істотне значення по справі, а все це могло вплинути на правильність висновків про винуватість чи невинуватість обвинуваченого та правильність застосування кримінального закону.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №1 « Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», коли суд першої інстанції докази не досліджував або досліджував частково, апеляційний суд має провести судове слідство з метою з`ясування лише тих фактичних обставин справи, які оспорювалися у суді першої інстанції. Якщо ж суд першої інстанції визначив обсяг досліджених ним доказів із порушенням вимог КПК, апеляційний суд не вправі постановити свій вирок, а повинен за наявності до того підстав скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та направити справу до цього суду на новий судовий розгляд.
Встановлені колегією суддів обставини є підставами для скасування судового рішення відповідно до п. 1, п. 2 ч.1 ст. 409 КПК України.
Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.13,15,16 ч.1 ст.7 КПК України право на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів.
З метою забезпечення саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 в суді першої інстанції. Таким чином задоволенню підлягають вимоги всіх апеляційних скарг із зміненими доводами.
Відповідно до встановлених процесуальним законом правил, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційних скарг сторони захисту та прокурора про винуватість, кваліфікацію дій та призначене покарання обвинуваченому. Питання правильності застосування кримінального закону та визначення міри покарання обвинуваченому необхідно вирішити суду при новому розгляді справи згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу після скасування вироку, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 був раніше неодноразово судимий за умисні злочини, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, у шлюбі не перебуває, не працює, а отже на даний час не зменшились ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, а тому колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк тримання його під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 404, 405, 407, 408, ч.1 ст.412 , ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні,обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 - задовольнити .
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 17 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 25 червня 2018 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: