Справа № 447/2663/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/281/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

за ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року, -

встановив:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 30.01.2018 року з часу фактичного затримання.

Обрано міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу - тримання під вартою.

За вироком суду ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, а саме: 15 червня 2010 року Миколаївським районним судом Львівської області та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.10.2010 року за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; 21.12.2011 Миколаївським районним судом Львівської області за ст. 315 ч.1 КК України, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуте ним покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15.06.2010 та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.10.2010 року, та остаточно, за сукупністю вироків, обрано йому покарання 2 (два) роки і один місяць позбавлення волі; 17.03.2015 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування вказаного покарання з іспитовим терміном 2 роки належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості за незаконне зберігання наркотичних засобів знову вчинив аналогічний умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , у невстановлений час на початку липня 2017 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , знайшов (придбав) кілька сироростущих рослин коноплі, які, помістивши в кишені куртки, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, умисно, незаконно, достовірно знаючи, що це наркотичний засіб, взяв із собою та приніс в свою квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , для власного вживання без мети збуту. В подальшому ОСОБА_6 , висушивши дані рослини коноплі, подрібнив їх та помістив в паперовий згорток, який незаконно, умисно, повторно, без мети збуту, зберігав на балконі вказаної квартири для власного вживання до 27 липня 2017 року та які були вилученні працівниками Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області в ході проведення обшуку житла ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, що знаходиться в паперовому згортку, вилученому у ОСОБА_6 , містить тетрагідроканабінол і є канабісом. Канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 7,11 грам.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати в повному обсязі, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у вироку не зазначено на якій підставі працівниками поліції було 27 липня 2017 року проведено обшук в квартирі ОСОБА_6 та на якій підставі було відкрито дане провадження ще до інкримінованого ОСОБА_6 діяння. Також зазначає, що у вироку не зазначено посилання, дату та номер висновку фізико-хімічної експеризи і те чому суд прийшов до переконання, що після проголошення вироку ОСОБА_6 слід негайно взяти під варту. Крім того, суд першої інстанції не відобразив позицію захисника у оскаржуваному вироку та відповідно не обґрунтував чому ОСОБА_9 не може бути звільнено від покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив вирок суду залишити без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України.

Щодо покликання в апеляційній скарзі про те, що на якій підставі було відкрито дане провадження ще до інкримінованого ОСОБА_6 діяння то таке є безпідставним з огляду на те, що таке внесене в ЄРДР за №0000376 від 21.04.2017р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Доводи про те, що у вироку не зазначено: посилання, дату та номер висновку фізико-хімічної експертизи; не зазначено за проведення якої експерти стягнути з обвинуваченого 2974, 40 грн. та те в чому полягає суспільна небезпечність інкримінованого ОСОБА_6 діяння, оскільки останньому не було достеменно відомо, що зазначені рослини є наркотичним засобом не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильності висновків суду для ухвалення обвинувального вироку.

Посилання захисника на те, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 не було забезпечено захисника є безпідставним оскільки участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою згідно положень ст. 52 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину, та пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також судом першої інстанції вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено що він на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше неодноразаво судимий, останній раз 17.03.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування вказаного покарання з іспитовим терміном 2 роки.

На підставі наведеного, колегія суддів вражає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання обвинуваченому вірно обрано у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин.

За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі відповідає вимогам закону.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370-376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду України на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий:
Судді: