АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1177/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/123/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_7 ,

його представника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду від 05 січня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 21 травня 2016 року за №0000316 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:001:3662 розміром 0,1500га, належну ОСОБА_11 ; :02:001:3663 розміром 0,1000га; :02:001:3664 - розміром 0,1000га; :02:001:3665 розміром 0,1000га, що належить ОСОБА_12 ; :02:001:3666 - розміром 0,1200га, належну на даний час ОСОБА_7 з метою заборони їх відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання заступника начальника СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 виходив з того, що вказані земельні ділянки є матеріальним об`єктом (майном), що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області про арешт майна в частині накладення арешту на належну йому земельну ділянку площею 0,1200га. Свої вимоги мотивує тим, що про судове засідання його повідомлено не було і участі він в розгляді клопотання не приймав, а це призвело до неповноти розгляду справи і позбавлення його можливості висловити свою позицію. Строк апеляційного оскарження пропустив, бо судом першої інстанції не було йому надіслано копії ухвали, а її копію він отримав лише 25.04.2018 року, після чого звернувся з клопотанням про скасування накладеного арешту і лише після того, як слідчий суддя йому відмовив він зміг подати апеляційну скаргу на ухвалу про накладення арешту. Порушення допущені судом першої інстанції вбачає в тому, що не було з`ясовано чи уповноважений слідчий на проведення слідства по даному провадженню і до матеріалів не долучено відомостей про те, що керівник органу досудового розслідування доручив проведення слідства саме цьому слідчому. Клопотання окрім надуманої фабули не містить жодних доказів обставин, на які посилається слідство. Жодних обставин скоєного кримінального правопорушення та потреби в арешті майна в судовому засіданні не встановлено та в ухвалі не наведено. Наголошує, що слідством було надано заяви лише 7 депутатів Почаївської міської ради, але не надало відомості про пояснення інших депутатів, яких на момент прийняття рішення було 32 особи. Зазначає, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки будь-яких обмежень на земельну ділянку не було, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2017 року, а тому вважає, що правомірно набув у власність вказану земельну ділянку і став її добросовісним набувачем. Стверджує, що в клопотанні про арешт майна і в оскаржуваній ухвалі не зазначено, що арештована земельна ділянка як матеріальний об`єкт була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, яка вважає оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів з`ясувала наступне.

Як вбачається з доданих до клопотання про арешт майна матеріалів, слідчим відділом Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000316 від 21.05.2016 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України за фактом того, що посадові особи Почаївської міської ради шляхом підробки документів, незаконно надали у власність земельну ділянку, площею 0.57 га у м.Почаїв ОСОБА_12 м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області.

Як зазначено у клопотанні слідчого, в ході досудового розслідування вказану земельну ділянку було поділено на п`ять земельних ділянок меншою площею, і дві з них відчужено на користь ОСОБА_13 - 0,15 га та ОСОБА_7 - 0,12 га.

Суд першої інстанції погодився з доводами слідчого, що для досягнення ефективності досудового розслідування необхідно запобігти подальшому відчуженню, розпорядженню та використанню земельних ділянок, щодо яких є підстави вважати, що вони набуті у власність в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому на них слід накласти арешт.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про законність придбання земельної ділянки площею 0,12 га спростовуються матеріалами провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_12 її відчужила під час дії арешту, накладеного на вказану ділянку 21 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду у даному кримінальному провадженні (а.п.11-12).

Наведені обставини також свідчать про наявність ризиків того, що це майно могло бути знову реалізоване, а тому колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість застосування слідчим суддею положень ч.2 ст.172 КПК України, за змістом якої клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна чи представника юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.

Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги що вказане майно не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як слідує з доданих до клопотання слідчого матеріалів провадження, ОСОБА_12 набула земельну ділянку у власність на підставі підроблених документів і частину цієї ділянки продала в період дії відносно цієї ділянки арешту майна.

Отже, накладення арешту на земельну ділянку відповідає вимогам ст.98, п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, за змістом яких з метою забезпечення збереження речових доказів може бути накладено арешт на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, що було об`єктом кримінально протиправних дій чи набуто кримінально протиправним шляхом.

Доводи апеляційної скарги щодо тривалості досудового розслідування виходять за межі даного апеляційного розгляду, предметом якого є перевірка законності та обґрунтованості накладення арешту на майно 05 січня 2018 року.

Наведені в апеляційній скарзі твердження про відсутність у слідчого ОСОБА_9 повноважень на розслідування даного кримінального провадження спростовуються даними долученого до його клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого у даному провадженні розслідування доручено саме йому.

Доводи апеляційної скарги про те, що право апеляційного оскарження ухвали про арешт майна у ОСОБА_7 виникло лише після оголошення 21 травня 2018 року ухвали про відмову в задоволенні його клопотання про скасування цього арешту не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та суперечать судовій практиці (ухвали ВССУ від 01 вересня 2015 року, справа № 5-1832км15, ухвала ВССУ від 03 вересня 2015 року, справа № 5-1535км15).

Як встановлено в ході апеляційного розгляду зі змістом ухвали про арешт майна ОСОБА_7 був особисто ознайомлений 25 квітня 2018 року, що підтверджується його власноручними підписом на заяві про її видачу (а.п.54).

У встановлений законом п`ятиденний строк ОСОБА_7 цю ухвалу не оскаржив.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.

Тому, положення ст.174 КПК України, якою встановлено право осіб, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, не перешкоджають можливості оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна в апеляційному порядку, оскільки право на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення прямо визначене п.9 ч.1 ст.309 КПК України та не заборонене ст.174 КПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість апеляційної скарги і підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді не вбачає.

Керуючись ст.ст.405,407,422,424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду від 05 січня 2018 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2