Справа № 164/1976/17
п/с 1-кп/164/16/2018
Категорія: 303019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000199 від 8 червня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомарківка Єрментауського району Целіноградської області Республіки Казахстан, останнє місце реєстрації в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, відбуваючого покарання у виді позбавлення волі, раніше судимого: 7 листопада 1996 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 145 КК, ст. 208 КК, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки позбавлення волі; 4 квітня 2000 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 81 КК, ч. 2 ст. 140 КК, ч. 1 ст. 229-6 КК, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 3 липня 2002 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 296 КК, ст. 342 КК, ч. 2 ст. 345 КК, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі; 24 липня 2008 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 122 КК, ч. 2 ст. 186 КК, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі; 26 січня 2011 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, ч. 4 ст. 296 КК, ч. 1 ст. 263 КК, ч. 1 ст. 129 КК, ст. 70 КК України на 9 років 3 місяці позбавлення волі; 6 жовтня 2016 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 393 КК, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 27 лютого 2017 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 263 КК, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року вважати засудженим за ч. 1 ст. 263 КК, ст. 69-1 КК, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі, покарання не відбув, запобіжний захід щодо обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , який 30 травня 2017 року був етапований для подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі до державної установи „Маневицька виправна колонія № 42, що по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області, 7 червня 2017 року, біля 17 год. 45 хвилин, з метою дезорганізації роботи установи виконання покарань, вчинив напад на представника адміністрації установи за наступних обставин.

Так, 7 червня 2017 року, біля 17 год. 45 хвилин, під час проведення вибіркового обшуку в секторі № 8 ДКДіР державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 з метою перешкодити виконанню своїх службових обов`язків працівниками адміністрації установи, дезорганізувати їхню роботу, демонстративно, у присутності інших засуджених, вступив у конфлікт зі старшим інспектором ВНБ ОСОБА_5 , який згідно наказу по колонії № 158 від 7 червня 2017 року „Про забезпечення охорони та нагляду на добу входив до складу оперативної групи і відповідно до своїх посадових обов`язків проводив обшук у приміщенні сектору, після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді дезорганізації роботи установи виконання покарань, умисно наніс старшому інспектору ВНБ ОСОБА_5 один удар кулаком в область обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми і чотирьох саден правої суборбітально-виличної ділянки обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 38 від 9 червня 2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 старший інспектор ВНБ ОСОБА_5 , отримавши вказані тілесні ушкодження, не зміг продовжити добове чергування та був знятий з наряду, що стало причиною порушення нормальної роботи адміністрації установи виконання покарань щодо нагляду за засудженими.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, показавши, що він 30.05.2017 року прибув для подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі до державної установи „Маневицька виправна колонія № 42, після чого разом з іншими засудженими, які прибули по етапу, був поміщений в сектор № 8 ДКДіР державної установи „Маневицька виправна колонія № 42. 7.06.2017 року ОСОБА_4 зателефонував в Міністерство юстиції та подав скаргу на незаконні, на його думку, дії представників адміністрації установи, які не повернули йому вилучені 30.05.2017 року електричний чайник та подовжувач до нього. Після 17 год. він, побачивши, що в напрямку до дільниці карантину йшли ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , зрозумів, що останні йдуть з метою знайти мобільний телефон, з якого він телефонував. Після проведення обшуку в сусідній кімнаті ОСОБА_5 зайшов в кімнату, яку займав ОСОБА_4 з іншими засудженими, де почав оглядати речі ОСОБА_4 . Такі дії ОСОБА_5 його дуже обурили, оскільки огляд речей проводився не в його присутності, так як ОСОБА_4 в цей час перебував в коридорі біля ОСОБА_9 . Після огляду його речей ОСОБА_5 також вийшов з кімнати в коридор. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в коридорі виникла суперечка, під час якої ОСОБА_4 обурювався, що йому не повертають вилучені 30.05.2017 року, на його думку незаконно, електричний чайник та подовжувач до нього. Під час даної суперечки ОСОБА_4 , якого обурила відповідь ОСОБА_9 , що він нічого пояснювати йому не буде і не повинен, плюнув ОСОБА_9 в обличчя. У відповідь на це його штовхнув ОСОБА_5 . Оступившись, ОСОБА_4 розбив скляну банку, яка стояла на тумбочці в кімнаті, при цьому порізав собі палець на правій руці. На вимогу ОСОБА_9 пройти до чергової частини ОСОБА_4 відмовився, так як вважав, що він нічого незаконного не зробив. На цьому суперечка між ними закінчилась. ОСОБА_4 вимагав викликати в зв?язку із спричиненням йому тілесних ушкоджень слідчо-оперативну групу, однак цього представниками адміністрації установи зроблено не було. ОСОБА_4 в подальшому доставили в чергову частину, після чого помістили в камеру ДІЗО. Стверджує, що ОСОБА_5 він будь-яких ударів не наносив, тілесних ушкоджень не спричиняв. Плями крові на формену сорочку ОСОБА_5 , на думку ОСОБА_4 , попали, коли він махнув в його сторону рукою. ОСОБА_4 вважає, що він не мав мети та його дії не призвели до дезорганізації роботи установи виконання покарань, в його діях відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України, а тому просив суд винести по даній справі законне судове рішення.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що 7.06.2017 року, після 17 год., він спільно з черговим ОСОБА_9 проводили вибірковий обшук в кімнаті сектору № 8 ДКДіР, яку займали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що на другому поверсі. Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено зарядний пристрій до мобільного телефону. Коли ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 вийшли з кімнати, де проводили обшук, в коридор, до них з іншої кімнати вийшов засуджений ОСОБА_4 , який почав висловлюватись на їх адресу нецензурними та образливими словами, при цьому вимагав повернути вилучені заборонені для використання засудженими предмети, вів себе агресивно. Коли ОСОБА_9 попросив його заспокоїтися та припинити вчиняти незаконні дії, останній плюнув йому в обличчя. Неодноразові вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_5 припинити незаконні дії були ОСОБА_4 проігноровані. Виконувати вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_5 пройти до чергової частини установи ОСОБА_4 відмовився. Перебуваючи в коридорі, ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 правою рукою в область обличчя. Після цього, розбивши скляну банку, яка стояла на тумбочці в кімнаті, та порізавши при цьому палець на правій руці ОСОБА_4 почав уламком скла розмахувати перед ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , погрожуючи їм розправою. На його крики до місця суперечки підійшли інші засуджені. Вони обступили ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , почали їх штовхати, підтримуючи ОСОБА_4 . Засуджені інших секторів - № 2 та № 7 почали також кричати, стукати, висловлювати невдоволення діями адміністрації установи, підтримуючи ОСОБА_4 . В подальшому, ОСОБА_5 , а після нього і ОСОБА_9 спустились на перший поверх дільниці карантину. ОСОБА_5 пішов у медчастину, після чого був знятий з наряду та направлений в Маневицьку ЦРЛ, де він був оглянутий лікарем в зв?язку з отриманням від нанесеного ОСОБА_4 удару тілесних ушкоджень та з метою перевірки його перебування в стані сп?яніння. Після цього він знаходився за місцем проживання, на чергування в колонію не повертався. Заперечив, що ним 7.06.2017 року проводився обшук в кімнаті, яку займав ОСОБА_4 , а також оглядались його особисті речі. Стверджує, що ОСОБА_4 вимагав повернути вилучений ними в кімнаті, яку займали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зарядний пристрій, який заборонений для використання засудженими. Саме із-за цього у них виник конфлікт, а не через неповернення ОСОБА_4 раніше вилучених у нього електричного чайника та подовжувача до нього. На форменій сорочці ОСОБА_5 в подальшому виявив плями крові ОСОБА_4 .

Аналогічні показання дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який також додав, що ОСОБА_4 після вказаної події було доставлено в чергову частину установи, де йому надали медичну допомогу, так як він під час розбивання скляної банки порізав собі палець на правій руці. Писати пояснення по суті допущеного порушення порядку відбування покарання ОСОБА_4 відмовився. В подальшому, його було поміщено в камеру ДІЗО. Про дану подію ним було повідомлено керівництво установи, поліцію та прокуратуру. Стверджує, що ОСОБА_5 , який від нанесеного ОСОБА_4 удару отримав тілесні ушкодження, був знятий з наряду та направлений в Маневицьку ЦРЛ. В подальшому, він мав перебувати за місцем проживання, на чергування в колонію ОСОБА_5 не повертався.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду підтвердили, що 7.06.2017 року після 17 год. вони були очевидцями конфлікту, що мав місце між ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 після проведення обшуку в кімнаті, яку займали ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Під час обшуку було вилучено зарядний пристрій до мобільного телефону. ОСОБА_4 сперечався з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , коли останні вийшли з кімнати в коридор, висловлювався на їх адресу нецензурними та образливими словами, обурювався через проведення ними обшуку, вимагав повернути вилучені речі, при цьому вів себе агресивно, на прохання заспокоїтися та неодноразові вимоги припинити незаконні дії, не реагував. ОСОБА_4 так обурювався через те, що перед цим він дав ОСОБА_11 поставити на зарядку свій мобільний телефон і вважав, що працівники установи його вилучили під час обшуку. Мобільний телефон перед обшуком ОСОБА_11 встиг заховати, а зарядний пристрій до нього - ні. В якийсь момент під час суперечки ОСОБА_4 плюнув ОСОБА_9 в обличчя, після чого один раз вдарив ОСОБА_5 кулаком правої руки в область обличчя. ОСОБА_4 розбив скляну банку, при цьому порізав палець на руці, після чого уламком скла від банки махав перед ОСОБА_5 і ОСОБА_9 . На крики ОСОБА_4 до місця конфлікту підійшли інші засуджені, частина з яких втручалась в суперечку, інші - намагались заспокоїти її учасників. З другого поверху на перший після завершення конфлікту спочатку пішов ОСОБА_5 , а після нього - ОСОБА_9 . На підлозі в коридорі та біля спального місця ОСОБА_4 залишились плями крові.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердили, що 30.05.2017 року вони прибули в Маневицьку виправну колонію одним етапом разом з ОСОБА_4 7.06.2017 року після 17 год. вони були очевидцями конфлікту, що мав місце між ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 після проведення обшуку в кімнаті, яку займали ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Стверджують, що вони не бачили, щоб під час суперечки ОСОБА_4 наносив комусь удари, спричиняв тілесні ушкодження, в тому числі ОСОБА_5 . Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , крім того, додали, що вони бачили як ОСОБА_4 під час суперечки штовхнув ОСОБА_5 , від чого той впав на тумбочку, на якій стояла скляна банка, що розбилась і він порізав собі палець на руці. ОСОБА_13 також додав, що на крики ОСОБА_4 до місця конфлікту підійшли інші засуджені, частина з яких втручалась в суперечку, інші - намагались заспокоїти її учасників. На підлозі в коридорі та біля спального місця ОСОБА_4 залишились плями крові.

Свідок ОСОБА_15 суду підтвердив, що 7.06.2017 року після 17 год. він піднявся на другий поверх приміщення дільниці карантину, так як, перебуваючи на першому поверсі цього ж приміщення, почув звідти крики. Йому назустріч йшов ОСОБА_5 , в якого він побачив кров на обличчі. На другому поверсі ОСОБА_15 побачив ОСОБА_9 , який також йшов до сходів на перший поверх. Інших працівників колонії там не було. Що саме відбувалось на другому поверсі, ОСОБА_15 не бачив. Він чув лише крики, коли ще знаходився на першому поверсі. Коли він піднявся на другий поверх, все вже закінчилось. Про що саме кричали, він не розібрав. Він побачив засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Інших, хто ще був, - не пам?ятає. Чи були у ОСОБА_4 тілесні ушкодження, не звернув уваги. Як йому пояснили, ОСОБА_5 з ОСОБА_9 проводили обшук. Із-за чого виник конфлікт у них з ОСОБА_4 та що саме вилучили під час обшуку, йому невідомо. На підлозі в коридорі та біля спального місця ОСОБА_4 він бачив плями крові.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив, що 30.05.2017 року він прибув в Маневицьку виправну колонію одним етапом разом з ОСОБА_4 . Стверджує, що 7.06.2017 року він не був очевидцем будь-яких конфліктних ситуацій між засудженим ОСОБА_4 та представниками адміністрації установи.

Об`єктивність показань потерпілого та вказаних свідків підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2017 року (а.с. 161), яким підтверджується, що в ході проведення слідчої дії потерпілий ОСОБА_5 на місці показав як ОСОБА_4 7.06.2017 року спричинив йому тілесні ушкодження та розповів про обставини їх спричинення; протоколом огляду речей від 8.06.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 126-127), з якого встановлено, що під час проведення даної слідчої дії було оглянуто формену сорочку, яка була на ст. інспекторі ВНБ ОСОБА_5 7.06.2017 року, на якій було виявлено плями речовини бурого кольору, схожої на кров; висновком судово-медичної експертизи № 38 від 9.06.2017 року (а.с. 134-135), яким підтверджується, що 7.06.2017 року обвинуваченим ОСОБА_4 були спричинені потерпілому - ст. інспектору ВНБ ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми і чотирьох саден правої суборбітально-виличної ділянки обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 8.06.2017 року (а.с. 125), з якого встановлено, що 7.06.2017 року, біля 17 год. 45 хвилин, засуджений ОСОБА_4 в приміщенні сектору № 8 ДКДіР спричинив ст. інспектору ВНБ ОСОБА_5 тілесні ушкодження; рапортом від 7.06.2017 року (а.с. 116), яким підтверджується, що 7.06.2017 року о 19 год. 03 хвилини на лінію 102 надійшло повідомлення від працівника державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_9 про спричинення засудженимОСОБА_4 тілесних ушкоджень працівнику вказаної установи; рапортамиОСОБА_5 , ОСОБА_9 від 7.06.2017 року (а.с. 117-118), з яких встановлено, що 7.06.2017 року, біля 17 год. 45 хвилин, після проведення обшуку в кімнаті сектору № 8 ДКДіР, під час якого було вилучено зарядний пристрій до мобільного телефону, засуджений ОСОБА_4 , підійшовши до ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , почав висловлюватись на їх адресу нецензурними словами, висловлював невдоволення їх діями, плюнув ОСОБА_9 в обличчя, на вимоги припинити протиправні дії не реагував, а після вимоги пройти до чергової частини установи - вдарив ОСОБА_5 кулаком в область обличчя та, розбивши предмет зі скла, при цьому порізавши собі палець на руці, погрожував їм фізичною розправою; рапортом ОСОБА_17 від 7.06.2017 року (а.с. 119), яким підтверджується, що ним 7.06.2017 року о 18 год. за вказівкою чергового ОСОБА_9 було оглянуто засудженого ОСОБА_4 , в якого було виявлено дрібний поріз великого пальця правої руки; консультаційним висновком спеціаліста № 109 від 7.06.2017 року (а.с. 120), з якого встановлено, що ОСОБА_5 7.06.2017 року в стані сп`яніння не перебував; актом від 7.06.2017 року, протоколом вилучення від 7.06.2017 року (а.с. 121-122), якими підтверджується, що 7.06.2017 року під час проведення вибіркового обшуку в секторі № 8 ДКДіР ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у спальному приміщенні на другому поверсі було виявлено та вилучено зарядний пристрій до мобільного телефону; актом від 7.06.2017 року (а.с. 123), згідно якого засуджений ОСОБА_4 відмовився давати письмове пояснення по факту порушення ним встановленого порядку відбування покарання; відомістюпро забезпечення нагляду на добу від 7.06.2017 року, наказом про забезпечення охорони та нагляду на добу № 158 від 7.06.2017 року, наказом по особовому складу № 95/ос від 30.09.2015 року (а.с. 130-133, 136, 140), якими підтверджується, що 7.06.2017 року потерпілий - ст. інспектор ВНБ ОСОБА_5 перебував при виконанні своїх службових обов`язків; книгою обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Маневицькій виправній колонії № 42 (а.с. 137-139), з якої встановлено, що 7.06.2017 року о 18 год. 15 хвилин було зареєстровано повідомлення ст. інспектора ВНБ ОСОБА_5 про спричинення йому тілесних ушкоджень засудженим ОСОБА_4 , про що черговим ОСОБА_9 було повідомлено на лінію 102, керівництво та в прокуратуру.

Наведені докази свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутого ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в тій частині, що суперечка між ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 7.06.2017 року виникла не із-за проведення обшуку та вилучення зарядного пристрою до мобільного телефону, який останній вимагав повернути на місце, а із-за неповернення ОСОБА_4 вилучених у нього 30.05.2017 року електричного чайника та подовжувача до нього, а також, що ОСОБА_4 не наносив удару в обличчя ОСОБА_5 , оскільки вони спростовуються як показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідківОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , так і дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, висновком судово-медичної експертизи № 38 від 9.06.2017 року, рапортамиОСОБА_5 , ОСОБА_9 від 7.06.2017 року, книгою обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Маневицькій виправній колонії № 42, якими підтверджується, що7.06.2017 року, біля 17 год. 45 хвилин, після проведення обшуку в кімнаті сектору № 8 ДКДіР, під час якого було вилучено зарядний пристрій до мобільного телефону, засуджений ОСОБА_4 , підійшовши до ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , почав висловлюватись на їх адресу нецензурними словами, вимагав повернути вилучені під час проведення обшуку предмети, плюнув ОСОБА_9 в обличчя, на вимоги припинити протиправні дії не реагував, а після вимоги пройти до чергової частини установи - вдарив ОСОБА_5 кулаком в область обличчя, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження під час виконання ним службовихобов`язків, а також, розбивши скляну банку, уламком скла розмахував перед ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , погрожуючи їм фізичною розправою. В подальшому, ОСОБА_5 був знятий з наряду та направлений в Маневицьку ЦРЛ.

Суд, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_5 , свідківОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в частині обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає, що вони є логічними, послідовними, оскільки взаємно підтверджуються і не суперечать іншим доказам по справі, а тому визнає їх правдивими. На думку суду, вищевказані показання обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які прибули до колонії одним етапом та між якими під час перебування на дільниці карантину склались товариські стосунки, спрямовані на уникнення ОСОБА_4 відповідальності за вчинене.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 392 КК України, оскільки він, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, вчинив дії, що дезорганізують роботу установи виконання покарань, які виразилися в нападі на адміністрацію.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: негативну характеристику за місцем відбування покарання, що він є раніше судимий, має на утриманні одну малолітню дитину, в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, вчинив злочин під час відбування покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисних злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, вчинив злочин під час відбування покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисних злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами можливе лише при ізоляції його від суспільства шляхом обрання покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності. Остаточне покарання обвинуваченому визначити з урахуванням положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання згідно ухвали апеляційного суду Житомирської області від 19.04.2017 року.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, міру запобіжного заходу відносно нього до вступу вироку в законну силу слід обрати у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 7.07.2017 року ОСОБА_4 було переведено з державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 до державної установи „Луцький слідчий ізолятор для проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000199 від 8.06.2017 року. В державну установу „Луцький слідчий ізолятор ОСОБА_4 прибув 25.07.2017 року, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні повідомленням державної установи „Луцький слідчий ізолятор № СІ-4542/4 від 7.11.2018 року. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 4.10.2017 року ОСОБА_4 було тимчасово залишено в державній установі „Луцький слідчий ізолятор на час судового розгляду кримінального провадження № 0000199 від 8.06.2017 року.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув?язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув?язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув?язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що ,,іншим чином погіршує становище особи, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув?язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_4 підлягає зарахуванню в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 25.07.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речовий доказ: сорочку слід передати власнику ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України, призначивши покарання - 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання згідно ухвали апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року і остаточно визначити до відбування 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 12 листопада 2018 року.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речовий доказ: сорочку - передати власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1