Справа № 346/2591/18
Провадження № 11-кп/779/325/2018
Категорія ч. 2 ст. 281 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000394 відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 281, ст. 128 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Мотивує свої вимоги тим, що допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що вимоги ст. 291 КПК України при складанні повернутого обвинувального акта дотримано в повному обсязі, формулювання обвинувачення чітко зазначено в обвинувальному акті. Вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що згідно з вимогами п. 7 ст. 55 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_10 не подав заяву про визнання його потерпілим, залучений до кримінального провадження в якості свідка. Наголошує, що слідчий, прокурор має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. Зазначає, що питання вирішення статусу особи ОСОБА_10 не є предметом дослідження у підготовчому судовому засіданні, а є прерогативою судового слідства. Для дачі показів про обставини вчинення ДТП в судове засідання викликається свідок ОСОБА_10 , який вправі подати заяву про зміну його статусу зі свідка на потерпілого. Звертає увагу, що суд першої інстанції в ухвалі про повернення обвинувального акта не визначив строку проведення та зміст процесуальних дій для виправлення допущений, на думку суду, недоліків. Посилається на порушення визначеного ст. 314 КПК України строку призначення підготовчого засідання. Вказує, що безпідставне повернення обвинувального акта призводить до порушення вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000394 від 23 липня 2017 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 281, ст. 128 КК України повернуто прокурору Івано-Франківської області через невідповідність вимогам КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема обвинувальний акт містить лише прізвище, ім`я та по батькові потерпілого, однак дату його народження не зазначено, не вказано місце народження потерпілого та його місце проживання, громадянство, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та у зв`язку із чим суд не має можливості належним чином повідомити потерпілого про дату, час та місце судового розгляду. Зазначив, що особа потерпілого у кримінальному провадженні є обставиною, яка має бути встановлена судом і обвинувальний акт в цій частині має узгоджуватись між собою та не містити суперечностей. Оскільки встановлені судом першої інстанції обставини вказували на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підлягав поверненню прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за її участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за її відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у них, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, суд першої інстанції приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору знехтував вказаними вимогами закону, оскільки висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК суд першої інстанції належно не обґрунтував, не навів конкретних і достатніх для цього підстав.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Безпідставне повернення обвинувального акту призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків судового розгляду.

При апеляційному розгляді під час перевірки матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувальний акт, в свою чергу, містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього даний реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта та вказаного вище реєстру.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що в порушення п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт містить лише прізвище, ім`я та по батькові потерпілого, однак дату його народження не зазначено, не вказано місце народження потерпілого та його місце проживання, громадянство.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За приписами ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Отже, як вбачається з положень чинного законодавства, потерпілою особа може бути визнана в разі подачі заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а також слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

Відомості, які вбачаються з реєстру матеріалів досудового розслідування, не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_10 подавав заяви про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень чи заяву про залучення його до провадження як потерпілого. Більше того, з реєстру слідує, що ОСОБА_10 було допитано тільки як свідка.

Також, під час апеляційного розгляду долучено копію заяви слідчому від ОСОБА_10 про те, що він відмовляється про залучення його до кримінального провадження та допиту в якості потерпілого.

За таких обставин, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України суд апеляційної інстанції вважає помилковими, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акта в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, безпідставним.

Відповідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з безпідставним поверненням прокурору обвинувального акта суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування рішення суду.

Оскільки наведених вище вимог не було дотримано, а в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. ст. 7, 370 КПК України, ст. 372 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції вважає, що, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 20 КПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції направляє матеріали кримінального провадження на новий розгляд в той же суд зі стадії підготовчого засідання.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 408, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000394 відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 281, ст. 128 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3