Справа № 314/3144/18
Провадження № 1-в/314/1044/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.10.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Українське, Пологівський район, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
1)27.08.2007 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;
2)30.03.2010 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнений 18.10.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 1 рік 3 місяці 20 днів.
По даній справі засуджений: 06.06.2014 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 30.03.2010 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Початок строку: 17.03.2015 року, кінець строку: 17.04.22019 року,
про умовно-дострокове звільнення засудженого,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.
Представник адміністрації колонії в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 05.04.2015 року відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)». Працевлаштований на ділянці «лігнін», до праці ставиться добре. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України п`ять стягнень, які були накладені на засудженого ОСОБА_3 , зняті та погашені у встановленому законом порядку, а тому вони не повинні враховуватися при розгляді питання про звільнення останнього умовно-достроково від відбування покарання, тобто ОСОБА_3 вважається таким, що не має стягнень. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, має сім заохочень, у взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, з 05.04.2015 року, згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучається без оплати праці до робіт по благоустрою установи, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре запропонований об`єм робіт виконує в повному обсязі. На профілактичному обліку установи не перебуває.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 06.06.2014 року, на невідбутий строк, що складає 6 місяців 15 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

02.10.2018