АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/6723/18 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/891/18 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю особи, яка претендує на власність майна ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали даного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.05.2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 22.05.2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0004781 від 08.12.2017 року, яке належить ОСОБА_7 , вилучене 18.05.2018 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (докладно зазначене в ухвалі слідчого судді від 22.05.2018 року).
На ухвалу слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить про її скасування та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Суть її апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної ухвали слідчого судді зводиться до наступного: оскільки ноутбук марки «НР», на який накладено арешт є власністю сина ОСОБА_7 ОСОБА_9 , а інший вилучений ноутбук необхідний ОСОБА_7 для здійснення професійної діяльності, то вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власників майна.

Крім того, вказує, що слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, вилученого 18.05.2018 року лише 21.05.2018 року, тобто з пропуском процесуального строку, на що слідчим суддею не було звернуто уваги.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які просили про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СУ ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004781 від 08.12.2017 року за ч.1 ст.194 КК України за фактом умисного пошкодження невстановленою особою 04.12.2017 року у період з 15-00 години до 19-00 години за адресою: м. Харків, вул.Чернишевська,76 автомобілю «Ягуар», д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 . Останній підозрює у вчиненні вказаного злочину громадянку ОСОБА_7

18 травня 2018 року під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 08.05.2018 року за місцем реєстрації ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене майно, яке слідчий просив арештувати.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0004781 від 08.12.2017 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що вилучене майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На думку судової колегії, слідчим доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею дотримані положення ч.2,4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Колегія суддів підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження не вбачає, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою проведення судової-комп`ютерної експертизи, попередження відчуження (знищення) майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Окрім того, колегія судді звертає увагу, що накладення арешту на вищевказане майно є лише тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки слідчим суддею визначено строк арешту майна, після спливу якого майно має бути повернуте власнику.

Що стосується вказівки апелянта на те, що власником одного з вилучених ноутбуків є син ОСОБА_7 ОСОБА_9 , то відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявляти клопотання про скасування арешту повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, але таке клопотання заявлено не було.

Посилання апелянта на порушення слідчим при зверненні з клопотанням строку на таке звернення, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий у даному випадку діяв з дотриманням ч.6 ст.115 КПК України, а саме подав клопотання у перший робочий день, після проведення обшуку.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і втрати вищевказаного майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги, не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 392, 404,405, ч.3 ст.407,418,419,422, 423, 424 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.05.2018 року про задоволення клопотання слідчого та про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 18.05.2018 року у ОСОБА_7 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- два ноутбуки, два мобільні телефони, воскові свічки, сірники та ліхтарик

(індивідуальні особливості яких докладно зазначені у клопотанні слідчого та в ухвалі суду першої інстанції(а.с.2-5,26);

Із визначенням слідчому строку арешту комп`ютерної техніки та мобільних телефонів до 22.06.2018 року, після спливу якого це майно має бути повернуте власнику, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна, залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.4 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий: Судді :