Справа № 175/3565/18
Провадження № 1-кп/175/223/18
Вирок

Іменем України

22 жовтня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000955 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народилася у м. Абай Карагандинської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, працюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 20.03.2008 року ОСОБА_5 є батьком малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2017 року у справі № 175/4274/17 (провадження № 2н/175/73/17) та виданого на підставі нього виконавчого листа, ОСОБА_7 , починаючи з 16.11.2017 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, на користь матері ОСОБА_9 .

Однак ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на невиконання вказаного судового наказу, будучи неодноразово офіційно попередженим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, у період часу з 16.11.2017 року по 01.09.2018 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої доньки, а саме: не вживав заходів для офіційного працевлаштування з метою приховування заробітку (доходу), який підлягає обліку при відрахуванні аліментів, у Дніпропетровський районний центр зайнятості на облік не став, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, з нею не спілкувався та фактично самоусунувся від її виховання, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 23684,63 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, виникла заборгованість по сплаті аліментів. Однак, просив урахувати, що за станом свого здоров`я він не міг працювати, але все рівно допомагав матеріально, чого не може довести. У вчиненому щиросердно кається, зобов`язується погасити заборгованість по аліментам і у подальшому не допускати її утворення.

Його провина у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими за клопотанням сторін у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 07 вересня 2018 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_10 , - уперше притягається до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, зі слів - офіційно працевлаштувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щире

каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_10 , його ставлення до наслідків вчиненого злочину та позиції прокурора щодо виду і міри покарання, суд вважає можливим призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.164 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов потерпілою та витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1