КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0007726 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0007726 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки при викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення прокурор зазначає правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 дев`ять раз за ч. 2 ст. 190 КК України, що суперечить вступній частині обвинувального акта та правовій кваліфікації дій ОСОБА_8 в обвинувальному акті, яка прокурором визначена за ч. 2 ст. 190 КК України. Таким чином, викладене в обвинувальному акті правова кваліфікація із формулюванням обвинувачення є неконкретним і таким, що не досягло мети детального поінформування особи зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Окрім цього, як вбачається з обвинувального акта, він був складений ________________________________________________
Справа №11-кп/824/635/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1
27 червня 2018 року у приміщенні Деснянського УП ГУНП в м. Києві та затверджений 27 червня 2018 року у приміщенні Київської місцевої прокуратури №3, однак, ці дані суперечать реєстру матеріалів досудового розслідування, де зазначено, що обвинувальний акт був складений 27 жовтня 2017 року, тому, вказані суперечності не дають змогу суду перевірити, який обвинувальний акт був вручений обвинуваченому ОСОБА_8 та від якого обвинувачення останній повинен захищатися у суді.
І за наявності таких недоліків обвинувального акта суд визнав неможливим призначення судового розгляду та прийняв рішення про його повернення прокурору.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що «прокурор у обвинувальному акті кваліфікує дії ОСОБА_8 дев`ять раз за ч. 2 ст. 190 КК України, що суперечить вступній частині обвинувального акту та правовій кваліфікації дій ОСОБА_8 у обвинувальному акті» є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки злочинні дії, інкриміновані ОСОБА_10 є дев`ятьма окремими епізодами злочинної діяльності, а не одним продовжуваним злочином, і саме тому спочатку в обвинувальному акті прокурором окремо наведено детальний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, чим фактично обвинуваченому роз`яснено, що досудовим розслідуванням встановлено дев`ять випадків протиправних дій останнього, кожне з яких містить у собі склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, а після цього викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_10 , і таке детальне викладення фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті, які прокурор вважає встановленими, спрямовані на конкретизацію та детальне інформування обвинуваченого про характер і причину обвинувачення проти нього, а судом першої інстанції помилково розцінено як некоректні та такі, що не досягли мети інформування особи.
Крім того, замість перевірки дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України при складанні, затвердженні та підписанні обвинувального акту, суд першої інстанції фактично надає оцінку правильності кваліфікації прокурором дій ОСОБА_10 , тобто суд вдався до оцінки обставин, які не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, і не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту прокурору, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Висновки суду про можливе неотримання ОСОБА_10 обвинувального акту, ґрунтуються виключно на припущеннях та не відповідають фактичним обставин справи, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься розписка обвинуваченого від 27.06.2018 року про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільних позовів, а зазначене питання під час підготовчого судового засідання судом навіть не досліджувалось.
Окрім того, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, слідчим винесено постанову про уточнення анкетних даних - 20.05.2018, ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та завершення досудового розслідування - 20.05.2018, підозрюваному надано доступ до матеріалів досудового розслідування - 27.06.2018 тощо, що у сукупності із вищенаведеними обставинами свідчить про технічну помилку у реєстрі матеріалів досудового розслідування щодо зазначеної в ньому дати складання обвинувального акту та не є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Таким чином, на думку прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, та у ньому зазначено всі відомості, а внаслідок незаконності та необґрунтованості ухвали, порушено право обвинуваченого, визначене ч. 5 ст. 28 КПК України, згідно якого кожен, має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_8 направив до суду заяву, в який висловив прохання розглядати апеляційну скаргу прокурора без його участі та вказав на свою згоду з рішенням суду.
Тому колегія суддів, враховуючи, що підстави, за яких обвинувачений підлягає обов`язковому виклику у судове засідання, відсутні, а участь обвинуваченого у судовому засіданні не є обов`язковою, вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням кваліфікації дій ОСОБА_10 по кожному із 9 епізодів інкримінованих йому злочинів та формулювання обвинувачення, а окремо - остаточної правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність, обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 не містить.

За таких обставин, колегія суддів, хоча й не погоджується з твердженнями суду першої інстанції про безпідставність зазначення прокурором при викладенні фактичних обставин правової кваліфікації дій ОСОБА_8 дев`ять раз за ч. 2 ст. 190 КК України, що жодним чином не впливає на конкретність викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, але з наведених вище підстав вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вважає обґрунтованим рішення про повернення його прокурору, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

З цих мотивів, колегія суддів вважає безгрунтовними твердження прокурора щодо відповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та вважає за необхідне звернути увагу прокурора й на те, що вказуючи в апеляційній скарзі, що злочинні дії, інкриміновані ОСОБА_10 є дев`ятьма окремими епізодами злочинної діяльності, а не одним продовжуваним злочином, тим не менш в обвинувальному акті вказав, що внаслідок вчинення протиправних дій, які направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_10 заподіяв матеріальної шкоди потерпілим на загальну суму 4 960 грн., і при цьому остаточної правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність не зазначив.

Також, всупереч тверджень прокурора, в даному кримінальному провадженні наявні і інші недоліки, на які послався місцевий суд, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в т.ч. і неузгодженості щодо дати складання та затвердження обвинувального акта, із даними реєстру матеріалів досудового розслідування, і хоча вони й не є визначальними при вирішенні питання про можливість призначення обвинувального акта до судового розгляду, але за наявності інших вищевказаних суттєвих недоліків обвинувального акта, які вказують на його складання без дотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та безумовно є перешкодою для призначення на його підставі судового розгляду, то і ці недоліки в сукупності з іншими підлягають усуненню прокурором при поверненні йому обвинувального акта щодо ОСОБА_10 .

За викладеним, апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, якою повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0007726 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3