УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2018 року

м. Київ
справа № 1-29/2003
провадження № 51-6567зно18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 20 січня 2004 року за нововиявленими обставинами,.
Суть питання
За вироком Апеляційного суду Полтавської області від 01 вересня 2003 року ОСОБА_4 засуджено: за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвалою Верховного Суду України від 20 січня 2004 року вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Гребінківської районної лікарні Полтавської області по 310,33 грн за лікування потерпілої ОСОБА_7 . В решті вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій порушував питання про перегляд ухвали Верховного Суду Українивід 20 січня 2004 року щодо нього за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2018 року заяву ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 462 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, його заява буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся із заявою, в якій вказує, що в його попередній заяві все було зазначено і надано.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 462 КПК визначені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Залишаючи заяву засудженого без руху, Верховний Суд в ухвалі від 05 червня 2018 року встановив, що вона подана без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК, згідно з якими у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Верховний Суд зауважив на тому, що заява ОСОБА_4 не містила обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік, яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК. Також, зазначалось про те, що засуджений не навів доводів, стосовно того, що зазначені ним обставини не були відомі судам при постановлені вироку та ухвали щодо нього.
Крім того, було звернуто увагу засудженого ОСОБА_4 на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин. Та констатовано, що всупереч цим вимогам процесуального закону, ОСОБА_4 , не обґрунтував, чому саме Верховний Суд є першим судом, який допустився помилки внаслідок незнання про існування обставин, які слід вважати нововиявленими, що зумовило звернення засудженого саме до суду цієї інстанції
Також було вказано, що згідно з ч. 1 ст. 461 КПК, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. Однак ОСОБА_4 не наводив жодних, доводів, які б свідчили про те, що про вказані ним в заяві обставини він дізнався протягом останніх трьох місяців, враховуючи, що вирок щодо нього було постановлено 01 вересня 2003 року.
Перевіривши повторно подану заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 вказані в ухвалі від 05 червня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 462 КПК знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Вичерпний перелік обставин які можуть бити визнані нововиявленими зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК.
Однак, ОСОБА_4 при повторному зверненні до Верховного Суду, всупереч наведеним вимогам закону, в своїй заяві так і не навів обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин. При цьому, засуджений знову не навів жодних доводів, стосовно того, що зазначені ним обставини не були відомі судам при постановлені вироку та ухвали щодо нього.
Крім того, Верховний Суд знову наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Однак ОСОБА_4 не обґрунтував, чому саме Верховний Суд є першим судом, який допустився помилки внаслідок незнання про існування обставин, які слід вважати нововиявленими, що зумовило його звернення саме до суду цієї інстанції.
Також, згідно з ч. 1 ст. 461 КПК, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
ОСОБА_4 повторно, звертаючись до Верховного Суду не зазначив, доводів, які б свідчили про те, що про вказані ним в заяві обставини він дізнався протягом останніх трьох місяців, з урахуванням того, що вирок суду першої інстанції щодо нього був постановлено 01 вересня 2003 року.
Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишену без руху, Верховний Суд на підставі ч. 3 ст. 464 п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його заяву з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 20 січня 2004 року за нововиявленими обставинами, з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3