Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1170/18
Номер провадження 1-кс/530/229/18

У Х В А Л А
іменем України

29.08.2018 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Зінківського ВП ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук, Полтавської області та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, освіта професійно-технічна, не працюючому, у вигляді домашнього арешту,-

В С Т А Н О В И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 22.08.2018 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, клопотання слідчого Зінківського ВП ОСОБА_4 , погоджено в.о. начальника Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..

28.08.2018 року ОСОБА_5 у відповідності до ст.278 КПК України було повідомлено про підозру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відносно ОСОБА_5 27.07.2018 року матеріали кримінального провадження направлено до суду за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні злочини проти власності за наступних обставин:

18.08.2018 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, знаходячись в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , з кімнати зали вказаної квартири повторно, таємно викрав мобільний телефон «Sony Ericsson K700I» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3204 від 24.08.2018 року становить 225 (двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В цей же час ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , з корисливою метою, шляхом вільного доступу зі столу в кімнаті зали вказаної квартири таємно викрав банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та яка згідно із ст.1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-Ш від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 07 грудня 2000 року, «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБ України від 30 квітня 2010 року № 223, є різновидом офіційних документів та може бути предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив дії, які виразилися у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18.08.2018 року близько 14 години, ОСОБА_5 перебуваючи в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, з кімнати зали вказаної квартири шляхом вільного доступу повторно, таємно викрав мобільний телефон «Philips S337» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3208 від 24.08.2018 року становить 2064 (дві тисячі шістдесят чотири) гривні 18 (вісімнадцять) копійок та кросівки «Aidian» вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3208 від 24.08.2018 року становить 166 (сто шістдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок, які належать потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 2230 (дві тисячі двісті тридцять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, думку прокурора, який просить задовольнити клопотання, з мотивів і підстав викладених у клопотанні, думку підозрюваного ОСОБА_5 , який не заперечує проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, вбачаю наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст..357 КК України і приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з слідуючи підстав.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; що він притягується до кримінальної відповідальності та матеріали кримінального провадження уже перебувають в суді, його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

1) протоколом огляду місця події від 22.08.2018 року;

2) протоколом огляду викраденого мобільного телефону марки «Sony Ericsson K700I» та банківської картки, які належать ОСОБА_6 ;

3)протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 23.08.2018 року;

4)протоколом огляду викраденого мобільного телефону марки «Philips S337» та кросівок «Aidian» від 22.08.2018 року;

5)протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.08.2018 року;

6)протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.08.2018 року;

7)протоколом повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 28.08.2018 року;

8)протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5

9)протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 28.08.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння злочину, покарання за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до пяти років, а також те, що ОСОБА_5 ніде не працює, доходів не має, притягується до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, в зв`язку з чим необхідно обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, має родичів на території України, зареєстрований в м.Кременчук, Полтавської області, проживає в с.Л.Будища, Зіньківського району, Полтавської області, а тому підозрюваний може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також встановлено, що інші більш м"які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин: особисте зобов"язання - неможливо застосувати у зв"язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості до тримання процесуальних обов"язків. Особиста порука - на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 . Застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.
В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що підставою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_3 проживаючому без реєстрації АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляду домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів до 28 жовтня 2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-не залишати житло в період з 17 год. до 07 год.;

-прибувати до слідчого, прокурора та суду у визначений ними період часу;

Роз`яснитиОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції (органу внутрішніх справ) з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ознайомити підозрюваного ОСОБА_5 , під підпис, з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, ОСОБА_4 в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1