Справа № 206/4663/18
Провадження № 1-кп/206/357/18
У Х В А Л А

18.09.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у залі суду в м. Дніпро, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000216 від 08.12.2017 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

20.08.2018 року в провадження Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000216 від 08.12.2017 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
Ухвалою суду від 21.08.2018 року було призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, присутній у судовому засіданні обвинувачений та його захисник-адвокат проти призначення судового розгляду заперечували та клопотали повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувачення висунуто не конкретно, і порушує право обвинуваченого на захист.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Так, згідно із п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, як вбачається з обвинувального акту, державний обвинувач посилається на те, що " ОСОБА_5 умисно, не бажаючи виконувати кредитний договір № 02А від 28.09.2011 року, та повертати заставлене банку майно, а саме автомобіль марки Honda Civic, 2008 року випуску, тип легковий-купе, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль марки Acura Mdx, 2008 року випуску, тип легковий-універсал, номер кузова НОМЕР_3 , достовірно знаючи, про те, що йому заборонено відчуження вказаних транспортних засобів, 15.10.2013 року знаходячись на території ТСЦ № 1242 РСЦ в Дніпропетровській області МВС, за адресою: м. Дніпро, пр. Праці, 16, в невстановлений в ході досудового розслідування точний час, зняв з обліку автомобіль марки Honda Civic, 2008 року випуску, тип легковий-купе, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 для його подальшої реалізації, після чого 30.12.2015 року знаходячись на території ТСЦ 1241 РСЦ МВС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, буд. 130, точний час під час досудового розслідування не вдалося встановити, самостійно, без будь-якого повідомлення ПАТ "Мета Банк", зняв автомобіль Acura Mdx, 2008 року випуску, тип легковий-універсал, номер кузова НОМЕР_3 з обліку УДАІ України, та переоформив його право власності на ОСОБА_6 , тим самим здійснив відчуження заставленого майна".
З даного формулювання не зрозуміло чи інкримінуються ОСОБА_5 два окремих епізоди чи продовжуваний злочин, та чи інкримінується останньому взагалі епізод стосовно автомобіля марки Honda Civic. Крмі того, в обвинуваченні не зазначено у який спосіб вчинено злочин стосовно автомобіля Acura Mdx, тобто не сформульовано об`єктивну сторону злочину.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Відсутність в обвинувальному акті конкретизованого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.
Не конкретизоване обвинувачення порушує вимоги, зокрема ст. 291 КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимоги ЄСПЛ, яке згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, є частиною національного кримінально-процесуального законодавства України.
Так, наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
У рішенні від 09.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Вказані недоліки обвинувального акту, його не конкретність, порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень (епізодів) він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.
Виявлені недоліки унеможливлюють призначення справи до судового розгляду, а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 293, ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000216 від 08.12.2017 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, повернути прокурору Дніпропетрвоської місцевої прокуратури № 4, для усунення виявлених недоліків, у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, в термін, визначений п. 2 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1