№566/1338/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року смт. Млинів, Рівненської області Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000406, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 10 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000406, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 10 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні, 08 жовтня 2018 року, прокурор заявив клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши, думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши докази, якими прокурор обґрунтовує наявність ризиків, вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст.177 КПК України.
Зазначене обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 після затримання повідомив слідчому неправдиві відомості щодо своєї особи, з метою уникнення кримінальної відповідальності, і називав себе під вигаданим прізвищем, що підтверджується постановою слідчого про уточнення анкетних ( біографічних ) даних від 11.09.2018 року. Крім цього, ОСОБА_4 в судовому засіданні при обранні запобіжного заходу вказав, що фактично є особою без постійного місця проживання, оскільки за місцем реєстрації свого проживання в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області не проживає більше 10 років. Будь-яких взаємовідносин зі своїми батьками, які там проживають, не підтримує взагалі, своєї сім`ї не створив, що вказує на відсутність у нього будь-яких соціальних зв`язків та стримуючих факторів.
Також з матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_4 хоча й раніше не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності, що вказує на те, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень. А тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може продовжувати злочинну діяльність.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не має постійних занять та постійного джерела заробітку, стійких соціальних зв`язків, в разі визнання його винним судом, може бути засудженим до покарання у виді позбавлення волі, останній може вчинити переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В ході підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту і на обґрунтування свого клопотання надав суду довідку видану виконкомом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області №117 від 04 жовтня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_4 дійсно зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 у будинку, власником якого являється ОСОБА_6 .

Крім цього адвокатом ОСОБА_5 надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1158, відповідно до якого спадкоємцем жилого будинку з усіма надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_7 , є його син ОСОБА_6 .

З копії посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Будучи допитаною в ході підготовчого судового засідання свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що вона являється матір`ю ОСОБА_4 . Її син ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_4 поїхав до Млинівського району з метою пошуку роботи. За яких обставин її син вчинив крадіжку їй невідомо. Просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як ні вона, як мати, ні ОСОБА_6 , як батько, не заперечують проти застосування домашнього арешту за місцем проживання ОСОБА_4 .

Її чоловік ОСОБА_6 не з`явився в підготовче судове засідання за станом свого здоров`я.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

У відповідності до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, вбачається, що у ч.5 ст.181 КПК України словосполучення «житло цієї особи» охоплює випадки, коли підозрюваний, обвинувачений: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.
При цьому правильною є практика слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання; наявність у нього родини і утриманців тощо.

Відповідно до ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У відповідності до постанови №14 від 19 грудня 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про узагальнення судами судової практики про застосування пешої та апеляційної інстанції про застосування судами законодавства щодо обрання, зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», «…в п.75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення у рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п.1 ст.5 (див.справу «Моловей і Зозуля проти України»), №40774/02 та №4048/03, п.76, від 27 листопада 2008 року…»

Як вбачається з цієї ж постанови «…одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, у багатьох випадках навіть не розглядалася.
Відповідно до вимог ч.3 ст.15 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлов проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчинення злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обгрунтованостідо конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, стороною обвинувачення не спростовані доводи сторони захисту щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як і не надано стороною обвинувачення доказів того, що відносно ОСОБА_4 може бути обраний запобіжний захід тільки у виді тримання під вартою, а не інший, більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч. 4 ст. 181 КПК України, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
На підставі наведеного, оцінюючи в сукупності всі обставини, керуючись наявністю ризиків та враховуючи, що суворість покарання передбаченого санкцією статті не є визначальним елементом при обранні чи продовженні запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 176-178, 183
194, 199, КПК України,
суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відмовити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Бучмани, Олевського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не депутата, раніше не судимого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 цілодобово покидати місце його постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обов`язки:
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду;
- утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження.

Визначити строк дії ухвали до 14 години 30 хвилин, 06 грудня 2018 року.
Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання після проголошення ухвали на підставі ч. 5 ст. 202 КПК України.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 невідкладно прибути до місця його проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання в Олевське відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, для виконання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити до Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, для контролю за виконанням.

Зобов`язати Олевське відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області повідомити Млинівський районний суд Рівненської області про виконання ухвали від 08 жовтня 2018 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити до Рівненського слідчого ізолятора №24, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1