Ухвала
Іменем України
31жовтня 2018 року
м. Київ
справа № 483/2033/17
провадження № 51-9505ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня

2018 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги захисника вбачається, що вона не погоджується

з вказаними судовими рішеннями в частині призначення ОСОБА_4 покарання

та просить їх змінити.
Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, касаційна скарга захисника не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Так, касаційна скарга захисника не міститься належного обґрунтування необхідності зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України з огляду на положення ст. 413 цього Кодексу та зважаючи на правила ст. 75 КК України, в якій зазначені особливості застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також захисник не наводить належного обґрунтування явної несправедливості призначеного покарання ОСОБА_4 з врахуванням положень статей 50, 65 КК України у їх взаємозв`язку, а відтак, й необхідності зміни оскаржуваних судових рішень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6