Справа № 149/1259/17
Провадження №1-кп/149/15/18
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
17.05.2018 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Калинівської міськрайонної прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000894 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, не судимого, -

за ч. 3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шамановськ Амурської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_2 , українця, гр. України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, не депутата, -

за ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
29.11.2016 року о 2:00 год. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою крадіжки чужого майна, приїхали автомобілем марки «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, синього кольору, який зареєстрований за ОСОБА_8 та яким на підставі тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_2 від 13.02.2015 року, має право керувати ОСОБА_6 , проникли до гаражного приміщення розташованого по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , де діючи умисно, таємно, керуючись злочинним умислом, корисливим мотивом, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи, суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до навісного замка вхідної брами, проникли в середину гаражного приміщення, звідки викрали 300 кг гарбузового насіння у 13 (тринадцяти) полімерних мішках та 190 кг очищеного волоського горіха в 7 (семи) полімерних мішках, з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли і викраденим розпорядились на власний розсуд, а саме реалізували його шляхом продажу ОСОБА_9 за 24288, 00 грн. Відповідно до довідки вартості станом на 29.11.2016 року, вартість 1 кг гарбузового насіння становить 28 гривень, 1 кг волоського горіха становить 85 гривень. Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 24 550 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що на початку грудня 2016 року до нього приїхали працівники правоохоронних органів та сказали щоб він приїхав у відділення поліції в м. Хмільник. Приїхавши у вищевказаний відділ поліції в м. Хмільник, працівники поліції йому нічого не пояснили, а лише запитали про ОСОБА_6 та чи він був у м. Хмільнику. В подальшому протягом 2-3 тижнів, він отримав обвинувальний акт про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), з яким він не згідний, оскільки на день скоєного злочину, зазначеного в обвинувальному акті, а саме 28.11.2016 року - 29.11.2016 року він знаходився разом із ОСОБА_10 , в м. Бердичів, з якою святкував її день народження. Можливості подзвонити до ОСОБА_6 в нього не було, оскільки його телефон викрали. До даної справи не причетний. Цивільний позов заявлений ОСОБА_7 , до нього не визнає, оскільки нічого не викрадав та ніякої шкоди не завдавав.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що в листопаді 2016 року до нього прийшов односельчанин та попросив, щоб він завіз його в м. Бар Вінницької області, оскільки той мав намір купити там мотоцикл. У вечірній час вони приїхали в м. Бар, де мотоцикл не купили, оскільки не зійшлись в ціні та коло 01:00 год. ночі поверталися в м. Бердичів. На автодорозі коло м. Хмільника, його зупинили троє невідомих йому осіб та попросили зарядити їх акумулятор, який зарядити не вдалося. В подальшому, невідомі особи помітивши на задньому стіклі його автомобіля «фішку» таксиста, попросили перегрузити з їхнього автомобіля, в його причіп мішки та відвезти в м. Бердичів на базар. Перегрузивши мішки на його причіп, вони всі сіли в його автомобіль та поїхали в м. Бердичів, де зупинилися коло базару, і чекали до ранку, щоб вигрузити товар. Зранку коло 08.00 год. він під`їхав до базару, розгрузив причіп, з ним розрахувалися та він поїхав в с. Гордіївку Житомирської області. Свою вину не визнає, оскільки ніякої крадіжки не здійснював, ОСОБА_5 в той день не бачив, та цивільний позов заявлений ОСОБА_7 до нього про відшкодування шкоди завданої злочином не визнає, оскільки ніякої шкоди йому не завдавав.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що в листопаді 2017 року о 08.00 год. він перебуваючи на території свого домоволодіння зайшов у гараж, де помітив відсутність мішків, в яких знаходились гарбузове насіння у 13 (тринадцяти) полімерних мішках та 190 кг очищеного волоського горіха в 7 (семи) полімерних мішках, інші речі були перевернуті. Після чого він викликав працівників поліції. В подальшому йому стало відомо, що його мішки із викраденим товаром, були продані в м. Бердичів. Виїхавши в м. Бердичів, він знайшов свої мішки, які впізнав по характерним ознакам, а саме по надписам на мішках «Артьом». Щодо міри покарання відносно обвинувачени та покладається на розсуду суду та не наполягає на мірі покарання, пов`язаній із позбавленням волі. Також ОСОБА_7 підтримує цивільний позов, в якому просить стягнути із відповідачів (обвинувачених) солідарно на свою користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 24 550 грн., посилаючись на те, що внаслідок злочинних дій відповідачами (обвинуваченими) було викрадено 300 кг гарбузового насіння, вартістю 8400 грн., 190 кг волоського горіха, вартістю 16150 грн., що йому не відшкодовано та відповідачі (обвинувачені) в добровільному порядку відшкодувати шкоду не бажають. Позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , вказав, що в кінці 2016 року, точний місяць назвати не зміг, коло 15.00 год. 16.00 год. до нього в с. Катеринівка Житомирської області, приїхав ОСОБА_5 разом із своєю дівчиною ОСОБА_10 , з якою святкували її день народження. Посвяткувавши, у нічний час, він разом ОСОБА_5 та ОСОБА_10 поїхали в м. Бердичів, де перебували протягом 3-4 днів, після чого він поїхав додому. Покази, які давав працівникам правоохоронних органів, відносно ОСОБА_5 , не підтверджує, так як давав їх в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що 26.11.2016 року приїхала з м. Києва, де вона працює, в м. Бердичів до свого знайомого ОСОБА_5 , відсвяткувати її день народження, яке було 17.11.2016 року. ОСОБА_5 запропонував їй поїхати в с. Катеринівка до його знайомого ОСОБА_11 , де святкували до 03:00 год. ночі. Після чого, вона разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_11 поїхали в м. Бердичів до знайомих продовжувати святкувати, де перебували протягом 3 днів. В період з 26.11.2016 року по 02.12.2016 року ОСОБА_5 перебував разом із нею. ОСОБА_6 з ними не було та вона його не бачила.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що в кінці 2016 року, в нічний час, приїхав з м. Хмільник в с. Великий Митник та проходивши біля будинку ОСОБА_7 побачив автомобіль д.н.з. НОМЕР_3 із причіпом, в якому знаходились дві особи та рухались в сторону м. Бердичів. На наступний день йому стало відомо, що ОСОБА_7 був пограбований. Після чого він повідомив ОСОБА_7 про те, що вночі повертаючись додому він бачив підозрілий автомобіль, який рухався від нього з причіпом. Також свідок ОСОБА_12 вказав, що влітку 2017 року в нічний час до нього приїздили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та сказали, щоб він написав заяву, що в ніч, коли був пограбований ОСОБА_7 , він їх не бачив. Через місяць ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приїхали до нього повторно, з якими він поїхав в ресторан «Віктан» в м. Хмільнику, де вони йому диктували, а він писав заяву, яка не відповідає дійсності, оскільки він злякався за своє життя, а тому вимушений був писати все, що йому казали.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що в листопаді 2016 року перебував на базарі в м. Бердичів, де у трьох невідомих йому осіб купив 7 мішків горіхів та 12 мішків із зерном. В подальшому дізнався від ОСОБА_13 , що його знайомого ОСОБА_7 пограбували та викрали мішки із горіхами та гарбузовим насіння. Через деякий час до нього приїхав ОСОБА_7 із працівниками поліції та впізнав свої мішки. Працівники поліції показували йому фото кількох осіб, які могли б продати йому викрадений товар, на яких він вказав на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак точно відповісти на запитання чи були це саме обвинувачені, він стверджувати не може, оскільки пройшов тривалий час.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні вказав, що 28.11.2016 року він продав ОСОБА_7 гарбузове насіння у 13 (тринадцяти) полімерних мішках та 190 кг очищеного волоського горіха в 7 (семи) полімерних мішках. 29.11.2016 року з ранку до нього подзвонив ОСОБА_7 та повідомив, що з його гаража даний товар було викрадено. Він подзвонив до ОСОБА_9 , оскільки бачив, що останній купував велику кількість товару. Через деякий час приїхав ОСОБА_7 та впізнав свої викрадені мішки із товаром. Працівники поліції показували йому фото кількох осіб, які могли б продати йому викрадений товар, однак точно відповісти на запитання чи саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були, він сказати не може, оскільки пройшов тривалий час.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказав, що в листопадів 2016 року до Хмільницького ВП надійшло повідомлення, що в с. В. Митник в домогосподарстві, яке належить ОСОБА_7 викрали гарбузове насіння та горіхи. В подальшому було отримано інформацію, що викрадений товар знаходиться в м. Бердичеві. Виїхавши в м. Бердичів на ринок було виявлено мішки із гарбузовим насінням та горіхами. ОСОБА_7 впізнав викрадений товар по характерним написам на мішках. Було оглянуто камери відеоспостереження, де на ринку в м. Бердичеві виявлено особу ОСОБА_9 , який купив горіхи та гарбузове насіння, якому також було надано фото із «Армору», на яких він впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які привезли та продали йому викрадений товар.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказала, що раніше працювала слідчим Хмільницького ВП. Здійснювала досудове розслідування по даній справі, а саме оглядала гаражне приміщення ОСОБА_7 , звідки було викрадено насіння та горіхи. Виїжджала до м. Бердичів, де було виявлено викраденні мішки із горіхами та гарбузовим насінням, що належали ОСОБА_7 , які були вилучені. Інших слідчих дій не здійснювала, оскільки слідчим Хмільницького ВП працювала лише до грудня 2016 року.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні вказав, що осіню 2016 року до Хмільницького ВП поступила інформація, що в с. В. Митник невідомі особи викрали із гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_7 , горіхи та гарбузове насіння. В подальшому було з`ясовано, що викрадений товар знаходиться в м. Бердичеві, який в подальшому ОСОБА_7 упізнав, по характерним ознакам на мішках в яких знаходився викрадений товар. Було встановлено автомобіль та особу, яка привезла на даному автомобілі, на ринок в м. Бердичів мішки, які належать ОСОБА_7 це ОСОБА_6 .. Також, було здійснено впізнання осіб, які продавали товар, витягнуто фото ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із «Армор», по яких ОСОБА_9 та ОСОБА_13 впізнали осіб які продали викрадений товар ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Було знайдено ОСОБА_5 та доставлено в м. Хмільник, де відібрано покази. ОСОБА_5 пояснив, що в с. В. Митник Хмільницького району не перебував, а знаходився в м. Бердичів із своєю знайомою ОСОБА_10 , з якою святкував її день народження.

Свідок ОСОБА_17 , який працює слідчим в Хмільницькому ВП в судовому засіданні вказав, що в кінці листопада 2016 року до відділу Хмільницького ВП поступила інформація, що в с. В. Митник Хмільницького району Вінницької області з гаражного приміщення, що належить ОСОБА_7 викрадено товар, а саме мішки із гарбузовим насінням та горіхи. Виїхавши на місце скоєного злочину, було оглянуто гараж ОСОБА_7 , в якому були наявні ознаки крадіжки. В подальшому було встановлено, що викрадений товар знаходиться в м. Бердичеві. Приїхавши на ринок в м. Бердичів було виявлено викрадені мішки із горіхами та гарбузовим насінням, які ОСОБА_18 впізнав по написам «Артьом». В подальшому було переглянуто відео спостереження ринку, на якому виявлено автомобіль із причіпом в якому знаходились викрадені мішки білого кольору, що належить ОСОБА_6 , який привіз іх з метою збуту на ринок в м. Бердичів. Було проведено впізнання осіб, які продавали товар, витягнуто фото ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із «Армор», відповідно по яких ОСОБА_9 та ОСОБА_13 впізнали осіб, які продали викрадений товар. Знайдено та доставлено до Хмільницького ВП ОСОБА_5 , який вказував, що ОСОБА_6 не бачив з ним не перебував, а знаходився в свого друга ОСОБА_11 в с. Катеринівка Житомирської області із своєю знайомою ОСОБА_10 , та святкували її день народження. Було допитано свідка ОСОБА_11 , який вказав, що ОСОБА_5 не бачив та з ним не перебував.
На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення надано суду докази, які були досліджені судом, а саме:

-Протоколом огляду місця події від 30.11.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_3 , а саме гаражне приміщення, яке належить ОСОБА_7 , вхід до якого здійснюється із сторони вулиці Центральної. При проходженні до середини гаражного приміщення встановлено, що з правого боку від дверей стоїть стіл поверх якого на рукавицях лежить навісний замок у відчиненому стані, який було вилучено та поміщено до спеціального пакету. Також в даному приміщенні виявлено на підлозі мішки полімерні білого кольору заповнені квасолею, горіхами, які є цілими, битих горіхів не виявлено;
-Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.12.2016 року, згідно з яких ОСОБА_9 із пред`явлених йому фотознімків впізнав осіб, які на ринку в м. Бердичів продали йому насіння гарбузове та грецькі горіхи, а саме обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
-Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2016 року, згідно з яких свідок ОСОБА_13 , із пред`явлених йому фотознімків впізнав осіб, які на ринку в м. Бердичів продали насіння гарбузове та грецькі горіхи, а саме обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
Вказані докази не можуть підтверджувати причетність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 29.11.2016 року за попередньою змовою з ОСОБА_6 , проникли до гаражного приміщення розташованого по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , звідки викрали 300 кг гарбузового насіння у 13 (тринадцяти) полімерних мішках та 190 кг очищеного волоського горіха в 7 (семи) полімерних мішках, з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли та продали ОСОБА_9 за 24 288, 00 гривень.

Однак, будь яких доказів перебування ОСОБА_5 29.11.2016 року по АДРЕСА_3 не має, оскільки згідно показів свідка ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , в період з 26.11.2016 року по 02.12.2016 року ОСОБА_5 перебував разом із ними.

Також, в судовому засіданні стороною обвинувачення надано суду ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2017 року про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться в оператора та провайдера ПрАТ «Київстар», відповідно до яких судом надано тимчасовий дозвіл до інформації щодо з`єднання мобільного терміналу ІМЕІ: НОМЕР_4 , у яких знаходяться стартові пакети «Київстар», що відбулися в період з 12.00 год. 28.11.2016 року по 12.00 год. 29.11.2016 року. Однак згідно рапортів від 08.05.2017 року отримати інформацію не представляється можливим, у зв`язку з тим, що інформація щодо мобільних терміналів відсутня. Це підтверджує факт, що в період скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не дзвонили один до одного.

Згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.12.2016 року, з якого ОСОБА_9 із пред`явлених йому фотознімків впізнав особу, яка на ринку в м. Бердичів продала йому насіння гарбузове та грецькі горіхи, а саме обвинуваченого ОСОБА_5 та з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2016 року, згідно з яким свідок ОСОБА_13 , із пред`явлених йому фотознімків впізнав особу, яка на ринку в м. Бердичів продала насіння гарбузове та грецькі горіхи, а саме обвинуваченого ОСОБА_5 .. Однак, суд дані докази не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_13 вказали, що не впевнені в тому, що саме ОСОБА_5 перебував 29.11.2016 року на ринку в м. Бердичеві та продав їм насіння та горіхи і те, що саме його вони бачили.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді кримінальних справ, суд має суворо додержуватись закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а згідно з ч. 3 зазначеної статті усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої.

Нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень п. 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані - суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Як вбачається із ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне провадження був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження, суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згоди на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне провадження вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдальний вирок.

За наявності наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, пояснень свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд піддає критичній оцінці докази сторони обвинувачення, оскільки ними не доводиться факт того, що ОСОБА_5 29.11.2016 року перебував по АДРЕСА_3 та здійснив викрадення належного майна ОСОБА_7 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими доказами, зокрема:
-Протоколом огляду місця події від 30.11.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_3 , а саме гаражне приміщення, яке належить ОСОБА_7 вхід до якого здійснюється із сторони вулиці Центральної. При проходженні до середини гаражного приміщення встановлено, що з правого боку від дверей стоїть стіл поверх якого на рукавицях лежить навісний замок у відчиненому стані, який було вилучено та поміщено до спеціального пакету. Також в даному приміщені виявлено на підлозі мішки полімерні білого кольору заповнені квасолею, горіхами, які є цілими, битих горіхів не виявлено.;
-Розпискою від 30.11.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_9 надав дозвіл працівникам поліції оглянути домоволодіння, яке знаходиться за адресою Житомирська область Бердичівського району с. Осиково вул. Маяковського.;
-Протоколом огляду місця події від 30.11.2016 року та таблицями ілюстраціями до даного протоколу, відповідно до яких оглянуто гаражне приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , де виявлено під стіною 13 пустих мішків на яких наявні маркування з написом «Женя», а також наявні 4 мішки наповненні горіхами на одному з яких присутні напис «Янтар» та нижче « ОСОБА_19 », що належать ОСОБА_7 ;
-Висновком експерта № 197-Т від 09.02.2017 року, відповідно до якого навісний замок який був вилучений 30.11.2016 року при огляді місця події по АДРЕСА_3 , відчинено шляхом віджиму дужки замка за допомогою стороннього предмету (знаряддя зламу).;
-Протоколом огляду речей від 02.12.2016 року, відповідно до якого оглянуто флеш накопичувач на якому знаходяться відео файли. В судовому засіданні було відтворено відеофайли, які знаходились на флеш накопичувачу, відповідно до яких виявлено автомобіль марки ВАЗ 21140 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 з причіпом у якому знаходяться мішки білого кольору із якимось вмістом, в автомобілі, знаходиться водій та ще одна особа, яка сидить на передньому сидінні автомобіля.
Також, згідно показів ОСОБА_12 , який вказав, що в кінці 2016 року, проходячи коло дома ОСОБА_7 , побачив автомобіль № 7405 із причіпом, який також було виявлено при відтворенні вище вказаних відеофайлів, в якому знаходились дві особи, а також те, що ОСОБА_6 приїжджав до нього та з метою уникнення відповідальності змушував його давати неправдиві покази.
Твердження ОСОБА_6 , що він разом із своїм знайомим їздив в м. Бар Вінницької області, з метою покупки мотоцикла спростовується, листом Головного управління національної поліції у Вінницькій області Калинівського ВП Хмільницького відділення поліції № 1393/20-2017 від 30.03.2017 року відповідно до якого автомобіль ВАЗ 21140, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, не зафіксований в АІС "Відеоконтроль-Рубіж", камерах стаціонарного посту «Літин» у Вінницькій області та «Комсомольськ» у Вінницькій області, а також «Летичів» в Хмельницькій області в період з 14.00 год. 28.11.2016 року по 06.00 год. 29.11.2016 року.
У свою чергу невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, твердження про те, що він 29.11.2016 року в с. В. Митник Хмільницького району Вінницької області не перебував та ніяких мішків із горіхами та гарбузовим насінням у ОСОБА_7 не викрадав, а лише зустрів невідомих йому осіб, які попросили його перевантажити з їхнього автомобіля в його причіп мішки білого кольору та відвести їх в м. Бердичів на ринок, суд оцінює як лінію захисту та спосіб уникнути відповідальності.

Однак, суд надає критичну оцінку протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з яких свідок ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_13 , із пред`явлених їм фотознімків впізнали особу, яка на ринку в м. Бердичів продала насіння гарбузове та грецькі горіхи, а саме обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_13 вказали, що не впевнені в тому, що саме ОСОБА_6 , який зображений на фотознімках «Армор» продав та перебував на ринку в м. Бердичеві, і те, що саме його вони бачили.
В силу ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Враховуючи недоведеність вини в скоєнні кримінального правопорушення щодо ОСОБА_5 , дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення.
Факт вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків, які є логічними та в частині фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та наведеними вище.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, те, що обвинувачений свою вину не визнає, особу обвинуваченого, його відношення до подій, що відбулися та їх наслідків, його вік, сімейні обставини, позитивну характеристику за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Також, суд враховує досудову доповідь Романівського районного сектору з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за умови здійснення нагляду та контролю, із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання відсутні.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вивченої частини статті кримінального закону, звільнивши від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України. Його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства, при цьому саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого.
Також, суд розглянувши цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок злочину, встановив, що позивач (потерпілий) просить стягнути із відповідачів (обвинувачених) солідарно на його користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 24550 грн., посилаючись на те, що внаслідок їх злочинних дій, в нього було викрадено 300 кг гарбузового насіння, вартістю 8400 грн., 190 кг волоського горіха, вартістю 16150 грн., яка є невідшкодованою. У зв`язку із тим, що відповідачі (обвинувачені) в добровільному порядку відшкодувати шкоду не бажають, позивач вимушений звернутися до суду з даним цивільним позовом.
Відповідно до довідки вартості Колгоспного ринку Хмільницької РСС № 19 від 05.02.2017 року, станом на 29.11.2016 року вартість 1 кг. гарбузового насіння становить 28 грн., а вартість 1 кг. волоського горіха становить 85 грн.
Таким чином потерпілому ОСОБА_7 була заподіяна матеріальна шкода, з яких 300 кг. гарбузового насіння на 28 грн. = 8400 грн., 190 кг волоського горіха х 85 грн. = 16150 грн., в загальній сумі 8400 грн. + 16150 грн. = 24 550 грн.
Згідно розписки від 01.12.2016 року ОСОБА_7 отримав від працівників поліції 4 (чотири) мішки битих горіхів, загальною масою 108,4 кг. (108,4 кг. х 85 грн. = 9214 грн.)
У зв`язку із вище викладеним матеріальна шкода складає в сумі 24550 грн. 9214 грн. = 15336 грн.
Відповідно до ст. 128 ч. 1 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ч. 1 ст. 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, з урахуванням конкретних обставин у даній справі, а саме того, що діями обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілому заподіяно матеріальну шкоду в сумі 15336 грн.цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок злочину підлягає задоволенню. Заподіяна матеріальна шкода в сумі 24550 грн. 9214 грн. = 15336 грн., яка складається із 300 кг гарбузового насіння, вартістю 8400 грн., 81,6 кг волоського горіха, вартістю 6,936 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 .
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди слід відмовити, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 .

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обирати.
Враховуючи викладене, на підставі ст. 1166 ЦК України, керуючись ст. ст. 124, 127-128, 369, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_5 , за ст. 185 ч. 3 КК України визнати невинуватим та виправдати, в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Визнати винуватим ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 185 ч. 3 Кримінального Кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином задоволити.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцям. Шамановськ Амурської області Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_5 ,паспорт серія НОМЕР_5 виданий романівським РВ УМВС України в Житомирській області 26.02.2010 року) на користь ОСОБА_7 , матеріальну шкоду завдану внаслідок злочину, в сумі 15336 грн..
В задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 заподіяної матеріальної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 витрати по проведенню судової експертизи № 197 т від 09.02.2017 року, вартість якої становить 351, 84 грн. в дохід держави.
Зняти арешт, який накладений ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.06.2017 року із рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 .
Речові докази :
-металевий навісний замок, в якому знаходиться металевий ключ, порожні полімерні мішки білого кольору у кількості 13 штук, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів в Хмільницькому ВП Калинівському ВП ГУНП у Вінницькій області повернути ОСОБА_7 ;
-лущений мускатний горіх у чотирьох полімерних мішках білого кольору залишити у власності ОСОБА_7 ;
-флеш-накопичувач з відеозаписом, що проводився на території ринку в м. Бердичів Житомирської області, 29.11.2016 року залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1