АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/2705/18 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/373/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
представник КВК № 80 ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.11.2015 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 296, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_6 з 24.11.2014 року, кінець строку 01.05.2021 року.
30 травня 2018 року до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від засудженого ОСОБА_6 надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено, та своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що не став на шлях виправлення. Так, за період відбуття покарання в установі засуджений ОСОБА_6 характеризувався посередньо та своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому суд прийшов до висновку, що до засудженого ОСОБА_6 не може бути застосовано більш м`яке покарання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки в матеріалах особової справи міститься достатньо інформації про ступінь його виправлення. На думку засудженого, він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, просить врахувати суд, що з місця відбування покарання у нього позитивні характеристики та представник колонії наполягав на задоволенні його клопотання.
Засуджений ОСОБА_6 просить звернути увагу на те, що суд під час судового розгляду не дослідив всі матеріали його особової справи та щоденник індивідуальної роботи із засудженим, крім цього суд зазначив, що він неодноразово судимий, однак судимість у нього перша. Тому просить скасувати ухвалу суду як незаконну та необґрунтовану, а справу направити на новий судовий розгляд.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
Засуджений ОСОБА_6 та представник КВК № 80 ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, просили ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 82 КК України, підставою заміни не відбутої частини покарання більш м`яким є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції послався на те, що засуджений не довів своє виправлення, не досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, його поведінка не може свідчити про його виправлення.
З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів, розглядаючи подання щодо засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідивши всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що немає підстав для заміни призначеного судом покарання більш м`яким, при цьому суд врахував не тільки факт відбуття засудженим певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Судом першої інстанції обґрунтовано були враховані вимоги ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів особової справи, початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахується з 24 листопада 2014 року ( а.кп.23), таким чином він фактично відбув більше половини строку покарання із покарання призначеного за вироком суду, лише з урахуванням строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст.72 КК України, тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що мета виправлення засудженого за такий короткий строк не досягнута.
Згідно до характеристики від 22.03.2017 року на адміністративній комісії виправної колонії, відповідно до ст. 101 КВК України було розглянуто питання щодо переведення ОСОБА_6 до Дільниці соціальної реабілітації, проте засуджений відмовився від переведення у зв`язку з сімейними обставинами.
Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до довідки з ДУ «Криворізької ВК № 80» від 21.08.2018 року, наданої до суду апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання має два заохочення (а.кп.27), одне з яких було отримано засудженим тільки 27.07.2018 року, тому зазначена обставина не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення.
При цьому, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертав увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Також, не заслуговують на увагу та не підлягають задоволенню доводи , викладені в апеляційній скарзі засудженого в тій частині, що суд при вирішенні питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, не прийняв до уваги матеріали особової справи засудженого, оскільки судом першої інстанції перевірялись зазначені матеріали особової справи і на час розгляду справи в суді були відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 має два заохочення від 04.01.2018 року та 27.07.2018 року за сумлінне ставлення до праці на виробництві. Тому суд прийшов до правильного висновку про те, що відповідно до ст. 82 КК України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, може бути застосовано, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений не став на шлях виправлення та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Колегія суддів, не погоджується з доводами апеляційної скарги засудженого про неповноту судового розгляду та необґрунтованість постанови суду, а також про зазначення в ухвалі суду відомостей за те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в той час як відповідно до матеріалів провадження судимість у нього перша.
Відповідно до вимог ст.412 КПК України це не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду.
Підстав для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідає фактичним обставинам справи та не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4