11-кп/775/72/2018(м)
265/7223/16-к

Єдиний унікальний номер 265/7223/16-к Головуючий суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/72/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.15 ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал кримінального провадження №0002462 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградне Новоазовського району Донецької області, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, судимого:

1) 10 січня 1990 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.1 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на трок 2 роки, із застосуванням ст.45 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки;

2) 27 листопада 1991 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.190, ст.ст.94,42,43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, звільнений 18 квітня 2002 року за відбуттям строку покарання;

3) 20 січня 1999 року Краснолучським місцевим судом Луганської області за ст.183-3 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 18 квітня 2002 року за відбуттям строку покарання;

4) 13 травня 2003 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням на 3 роки;

5) 29 грудня 2003 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 15 вересня 2006 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 6 днів;

6) 06 червня 2007 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.1 ст.187, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 27 грудня 2010 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 10 днів;

7) 17 січня 2012 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 30 липня 2015 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 27 днів,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, непрацюючого, маючого неповну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого:

1) 24 квітня 2003 року Новоазовським районним судом Донецької області за ч.2 ст.189, ст.69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 8 місяців 20 днів, звільнений 05 серпня 2004 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 3 дня;

2) 15 серпня 2005 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя за ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців з конфіскацією майна, 17 жовтня 2005 року вирок був змінений Апеляційним судом Донецької області, яким засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, звільнений 14 травня 2012 року умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 9 днів,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 1759,20 грн. в рівних частках по 879,60 грн. з кожного.

Вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими у скоєнні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, за наступних обставин.

Так, 02 листопада 2016 року приблизно о 03.30 год., ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, протиправно потрапили до подвір`я приватного будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , перелізши через огорожу домоволодіння, на території якого шляхом вільного доступу відчинили двері гаражу, внаслідок чого проникли до нього, де, розподіливши між собою ролі, таємно почали складати до мішків, які були у такому гаражі, майно потерпілої ОСОБА_10 , а саме: музичний центр «Elenberg» моделі «МС4060МРЗ», вартість якого визначити не виявилось можливим, набір музичних колонок «LG» моделі «LHS-55B», вартість яких визначити не виявилось можливим, молоток вартістю 35,36 грн., степлер оббивний «ТОРЕХ» моделі «41Е906» в упаковці вартістю 218,47 грн., рулетку вимірювальну «Intertool» моделі «Mt-0305» вартістю 29,99 грн., шуруповерт «Sturm» моделі «CD 301L» вартістю 1499,89 грн., ніж канцелярський вартістю 15,78 грн., ключ розвідний «TOYA» вартістю 58,44 грн., плоскогубці на 200 мм вартістю 42 грн., круглогубці «JOВО» вартістю 54,15 грн., викрутку христову вартістю 12,60 грн., викрутку плоску вартістю 9,41 грн., а всього на суму 1976,09 грн.

Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, бо потерпіла ОСОБА_10 виявила їх протиправні дії за допомогою належних їй собак та затримала на місці злочину ОСОБА_7 , після чого прибули співробітники поліції. В той же час ОСОБА_8 затримати на місці злочину не вдалось, оскільки останній покинув його до прибуття потерпілої та працівників поліції.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_10 , обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_9 подані апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі порушує питання про зміну вироку щодо нього в частині призначеного покарання, зі змісту якої убачається, що він просить призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі ст.417 КПК України. Потерпіла обґрунтувала свою вимогу тим, що суд не прийняв до уваги її показання в частині того, що ОСОБА_8 не скоював щодо неї злочин, за який його засуджено, а сторона обвинувачення належних та допустимих доказів його винуватості, на її думку, суду не надала.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 в своїх апеляційних скаргах, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просять вирок суду першої інстанції скасувати й призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Крім того, захисник просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_8 з-під варти, у зв`язку із тим, що у вироку фактично не встановлений конкретний строк тримання під вартою, а призначення запобіжного заходу без встановлення конкретного строку, на його думку, чинним законодавством не передбачено.

Разом з тим, до початку апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 , діючий в інтересах ОСОБА_8 , змінили апеляційні вимоги та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченими у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та просили вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, призначивши останнім покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на підтримання апеляційних скарг зі зміненими вимогами, просили вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченим покарання змінити, призначивши останнім покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України; прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги зі зміненими вимогами, та вважала, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не піддягає; перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах останнього, підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_10 повинна бути залишена без задоволення, з огляду на наступні обставини.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, за обставин наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, є вірною і в апеляційних скаргах не оспорюється.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті першому постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначенням судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами), суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У даному кримінальному провадження, як вбачається з його матеріалів, установлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посередньо характеризуються за місцем проживання, визнали вину та щиро покаялися, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували заподіяну шкоду, що суд відносить до обставин що пом`якшують покарання. Крім того, на утриманні у ОСОБА_8 знаходиться неповнолітня дитина та мати пенсійного віку, яка також потребує піклування.

Обставини, які обтяжують обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, враховуючи всі наявні у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, відсутність тяжких наслідків, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , положень ст.69 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду та пом`якшити призначене обвинуваченим покарання із застосуванням ст.69 КК України, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги обвинувачених та захисника.

З огляду на те, що обвинувачені визнали свою вину повністю, щиро покаялись, не заперечували кваліфікацію дій, доводи апеляційної скарги потерпілої не заслуговують уваги, а вимоги потерпілої в цій частині залишаються без задоволення.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 статі 72 КК України викладено в іншій редакції та визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, в строк відбування покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 25 листопада 2016 року по 14 червня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , зі змінами, внесеними 14 червня 2018 року, задовольнити частково, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити:

ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

ОСОБА_8 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахувати з моменту їх затримання, а саме з 25 листопада 2016 року.

На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення з 25 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4