НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06 травня 2011 року справа № 1-47/11 м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області під головуванням

судді Федонюк С.Ю.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

прокурора Недумової С.С.,

захисника ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нововолинську кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 190 КК України, -

встановив:

Кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3,ч.4 ст.190 КК України розглянута 26 листопада 2009 року. ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що у період з лютого 2005 року по червень 2006 року у різний час шляхом обману та зловживання довірою заволодів належними потерпілому ОСОБА_4 12500 доларами США, що становило 71743,50 грн., належними потерпілому ОСОБА_2 8200 доларами США ,що становило 41410 грн., належними потерпілому ОСОБА_5 16300 доларами США , 6100 Євро та 3200 польськими злотими, що кваліфіковано судом окремо за кількома епізодами, та у загальній сумі становило 126030,34 грн. Вироком Нововолинського міського суду ОСОБА_3 засуджено за ч.2, ч.3 ст.190 ,ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України , його звільнено з випробуванням на іспитовий строк 2 роки. За ч.4 ст.190 КК, та за епізодом обвинувачення у вчиненні шахрайських дій повторно у великих розмірах щодо потерпілого ОСОБА_6 та за епізодом щодо ОСОБА_7 ОСОБА_3 виправданий. Даним вироком вирішено долю речових доказів та винесено рішення стосовно цивільних позовів. Зокрема вироком задоволено цивільні позови потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Цивільний позов ОСОБА_7 судом залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2010 року зазначений вирок Нововолинського міського суду від 26 листопада 2009 року щодо ОСОБА_3 у частині його засудження за ч.2 та ч.3 ст.190 КК України скасовано у звязку з тим, що суд у вироку належним чином не обґрунтував свого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання , а справу направлено на новий судовий розгляд. В решті вирок залишено без змін. В даній ухвалі зазначено,що підстави для скасування вироку в частині виправдання ОСОБА_3 за ч.4 ст. 190 КК України відсутні, оскільки вирок у цій частині фактично прокурором не оскаржений.

При повторному розгляді даної справи в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 та підсудний ОСОБА_3 заявили клопотання про направлення справи прокурору на підставі ст..249-1 КПК України для усунення невідповідностей в обвинувальному висновку. Вимоги мотивували тим,що прокурором до початку судового слідства по справі було заявлено клопотання про надання можливості для зміни обвинувачення . Однак , не змінивши обвинувачення, прокурор на початку судового слідства оголосила обвинувальний висновок , що містить обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України і за тими ж епізодами , за якими ОСОБА_3 вже судом виправданий вироком від 26 листопада 2009 року. Вважають, що дане обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить вказівкам ,що висловлені в ухвалі Верховного Суду України по даній справі,а також, що прокурор у відповідності із ст.230 КПК України зобовязаний скласти новий обвинувальний висновок.

Суд заслухав думку потерпілого ОСОБА_2, який покладається на розсуд суду, та прокурора Недумової С.С., яка просила в клопотанні відмовити, оскільки вважає, що слід провести судове слідство - допитати підсудного, дослідити ухвалу Верховного Суду України від 18 листопада 2010 року щодо ОСОБА_3, а лише після цього можливо змінити обвинувачення з урахуванням вказівок Верховного Суду України.

Відповідно до ст.249-1 КПК України суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги статей 228-232 цього Кодексу для усунення виявлених порушень.

Згідно з розясненнями, що містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 6 Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанціїпідставою для повернення справи прокурору з попереднього розгляду в порядку ст. 249-1 КПК України є встановлення суттєвих порушень ним вимог статей 228 - 232 КПК України при перевірці справи з обвинувальним висновком, при прийнятті у ній рішень та при направленні справи до суду.

Обвинувальний висновок має відповідати вимогам ст. 223 КПК. Невідповідність обвинувального висновку положенням цієї статті може бути підставою для повернення справи прокурору для складення нового обвинувального висновку (ст. 249-1 КПК).

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №6 Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції (ОСОБА_5 змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 14 від 24.10.2008р.) передбачає, що виходячи зі змісту статті 249-1 КПК повернення справи прокурору для усунення виявлених суттєвих порушень вимог статей 228-232 КПК може мати місце як за клопотанням учасників процесу, так і за ініціативою судді, але таке повернення справи можливе лише на стадії попереднього розгляду кримінальної справи.

У разі виявлення зазначених порушень на стадії судового розгляду справа підлягає направленню на додаткове розслідування відповідно до вимог статті 281 КПК з мотивів неправильності досудового слідства.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідуваннявказано, що згідно із ст. 16-1 КПК України здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора, а в окремих передбачених у КПК випадках це вправі робити потерпілий чи його представник. Суд, залишаючись обєктивним і неупередженим , має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обовязків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. З огляду на ці вимоги закону суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Як зазначено в п.10.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 8 Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві,згідно з чинним кримінально-процесуальним законодавством (ст.ст.43,43-1,132,142,223,263 і 334 КПК) підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому мають бути роз'яснені їхні права. Зокрема, підозрюваний має право знати, в чому він підозрюється, обвинувачений - у чому він обвинувачується, підсудний - за якою статтею Кримінального кодексу України йому пред'явлено обвинувачення, а засуджений - у вчиненні якого злочину його визнано винним.

Однак згідно вимог ст..403 КПК України вирок суду, що набрав законної сили, є обовязковим для всіх державних і громадських підприємств ,установ і організацій,посадових осіб та громадян і підлягаює до виконання на всій території України, а відповідно до ст.399 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Відповідно до ст..400 КПК після скасування вироку справа підлягає розгляду у відповідності до вимог глав 23-30 цього Кодексу. Новий розгляд починається з тієї стадії, яка зазначена в ухвалі касаційного суду. А саме в даній ухвалі ВСУ від 18.11.2010 р. вказано,що справу слід направити на новий судовий розгляд. Отже, при повторному розгляді даної справи стадія попереднього розгляду відсутня.

Як передбачено ст..277 КПК України під час судового розгляду до закінчення судового слідства прокурор вправі змінити предявлене особі обвинувачення. Прийшовши до переконання,що предявлене особі обвинувачення потрібно змінити, прокурор виносить постанову, в якій формулює нове обвинувачення та викладає мотиви прийнятого рішення.

В законі не вказано про обовязок прокурора змінити обвинувачення.

У звязку з наведеним та керуючись ст.ст. 249-1,296,399,400 КПК України, суд

постановив:

У клопотанні підсудного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_1 про направлення кримінальної справи прокурору для усунення невідповідностей обвинувального висновку на підставі ст..249-1 КПК України відмовити.

Головуючий