Ухвала
Іменем України
29 жовтня 2018 р.

м. Київ
Справа №639/2057/17-к
Провадження № 51-9488 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо цивільного позову та процесуальних витрат у провадженні.

Апеляційним судом Харківської області вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і постановлено свій вирок від 30 серпня 2018 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без застосування ст. 75 КК України.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Усупереч наведених вимог, захисник формально посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, у той же час не наводить правового обґрунтування незаконності рішення апеляційного суду відповідно до ст. 414 КПК України.
Також, він не наводить мотивів явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, конкретно не зазначає про вид і розмір призначеного покарання.
Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що вона містить суперечності, оскільки в прохальній частині захисник просить скасувати вирок апеляційного суду, а в мотивувальній частині наводить підстави для його зміни.
Також, в порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3