ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000111 від 19.09.2014р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Топори Ружинського району Житомирської області, громадянина України, освіта 8 класів, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89КК України

по обвинуваченню за ч.3 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2014 року рядового (солдата) запасу ОСОБА_3 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та того ж дня, направлено для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

27 березня 2014 року солдат ОСОБА_3 прибув для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира вказаної військової частини від 27 березня 2014 року №4 його було зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду начальника електростанції взводу десантного забезпечення роти десантного забезпечення. Прийнявши справи та посаду, приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

20 серпня 2014 року солдату ОСОБА_3 за усним розпорядженням командира було надано звільнення на 3 доби із прибуттям до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в термін до 08 години 24 серпня 2014 року.

Однак, реалізуючи задумане, 24 серпня 2014 року, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин 24 серпня 2014 року о 08 годині не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 21 липня 2017 року.

21 липня 2017 року, солдат ОСОБА_3 з`явився до військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за обставин викладених в обвинуваченні, пояснив, що 27.03.2014р. був призваний Ружинським районним військоматом на військову службу. Проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на Богунії в АДРЕСА_1 . 20 серпня 2014р. за усним розпорядженням командира йому дали звільнення на 3 доби. Поїхав до матері, яка захворіла в АДРЕСА_4 і там залишився. Допомагав матері по господарству, проживав з цивільною дружиною та її дітьми, яким також допомагав по господарству. Потім в липні 2017р. до нього прийшли працівники поліції, повідомили, що його розшукують в частині, тому повернувся до військової частини, а потім звільнився з військової служби. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, згідно довідки військової лікарської комісії придатний до військової служби, дає критичну оцінку своїм діям, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374,375КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цим законом 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1