Провадження №1-кп/748/95/18
Єдиний унікальний № 748/3279/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2018 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження № 0000107 від 06.10.2017 року та № 0000024 від 06.01.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Опішня, Зіньківського району, Полтавської області, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

з участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 29.08.2017, близько 08 години 00 хвилин в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст.11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

06.12.2017 ОСОБА_3 добровільно з`явився до органу досудового розслідування, військової прокуратури Чернігівського гарнізону.

Так, ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення військової частини не виконував обов`язки військової служби з 29.08.2017 по 06.12.2017, будь-яких заходів для повернення на службу до військової частини НОМЕР_1 та продовження несення відповідних обов`язків, у зазначений період часу, не вживав, та перебував за адресою проживання: АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В подальшому, ОСОБА_3 21 грудня 2017 року близько 08:00 год. в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

21.08.2018 ОСОБА_3 повернувся до військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так, ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення військової частини у період з 21.12.2017 по 20.08.2018 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу до військової частини НОМЕР_2 та продовження несення відповідних обов`язків, у зазначений період часу, не вживав, та перебував за адресою проживання: АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що у 2017 році повернувся з зони АТО до розташування військової частини в АДРЕСА_1 і оскільки йому морально було дуже важко він покинув розташування військової частини та поїхав додому, де й перебував до початку грудня. На початку грудня він повернувся до частини та продовжив несення служби, але дізнався, що його підрозділ знову направляють в зону АТО. Він був морально неготовим знову направитися туди і тому покинув розташування військової частини знову в кінці грудня 2017 року та повернувся до несення служби вже у серпні 2018 року. У скоєному щиро кається.
Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, які відповідають обставинам зазначеним в обвинуваченні і ніким не оспорюються.Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши характеризуючи матеріали на нього, суд вважає доведеною його винність у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а його дії кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшує та обтяжує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину повторно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, приймав участь в проведенні антитерористичної операції.

Враховуючи викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.407 КК України та доходить висновку про можливість його виправлення без відбуття покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України і за цей злочин призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1