Справа № 646/8193/16-к
№ провадження 1-кп/646/84/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.18 року м. Харкова
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, має вищу освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 01 липня 2016 року о 03 годин 50 хвилин, знаходячись в загальному коридорі четвертого поверху будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_7 , кинула в останню таз, після чого повернулась до своєї квартири. В подальшому ОСОБА_6 , цього ж дня, близько 04 години 30 хвилин, продовжуючи свої злочинні дії, висловлюючись нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_7 , відчинивши двері квартири АДРЕСА_3 , що належить останній, двома руками схопила її за обличчя, від чого остання втратила рівновагу та повалилась на підлогу, та не зважаючи на прохання сусідів, яких вона розбудила, припинити свої дії, демонструючи неповагу до загальноприйнятих норм моралі, продовжуючи висловлюватись нецензурною лайкою, повернулася до своєї квартири.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , сусідами останньої були викликані співробітники поліції, після від`їзду яких, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, грубо порушуючи громадський спокій та порядок, знаходячись в загальному коридорі 4 поверху вищевказаного будинку, пошкодила меблі та інше майно жителів будинку, після чого, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_7 , нанесла один удар кулаком правої руки в область правої третини тулуба, на рівні грудей ОСОБА_7 , від чого остання втратила рівновагу та впала на підлогу. В цей час ОСОБА_6 руками вчепилась за волосся потерпілої, при цьому будь - яким чином на зауваження та прохання сусідів припинити свої дії не реагувала. Злочинні дії ОСОБА_6 були припинені сусідами останньої та працівниками поліції.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта №4069-ая/16 від 20.07.2016 року, спричинено тілесні пошкодження у вигляді синців на руках і ногах, садна на обличчі та лівій руці, що утворились від травматичної дії тупих твердих предметів: синці - за механізмом удар або удар-стиснення, садна - за механізмом тертя-ковзання, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних пошкоджень

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину не визнала, зазначила, що вона та ОСОБА_7 раніше перебували у дружніх стосунках, в подальшому між нею та ОСОБА_7 , іншими сусідами, які є свідками у даному кримінальному провадженні, стосунки погіршилися, постійно викликали сварки, в тому числі з причини порядку користування загальними місяцями у комунальній квартирі, в якій всі проживають. Зазначила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , неоднаразово пошкоджували її речі, в тому числі і пральну машинку, сварки виникали із за перегородки на кухні, яка відокремлює її кухонне місце, яку вони вже раніше пошкоджували. Коли вона прокинулася рано вранці 01.07.2016 і зайшла на кухню, то побачила, що в перегородці пробито дірку. Вона зрозуміла, що це зробила ОСОБА_7 і пішла до дверей її кімнати. Оскільки двері були відчинені, зрозуміла, що ОСОБА_7 не спить, спитала, скільки це буде ще тривати. На що ОСОБА_7 підскочила та накинулася на неї, від її ваги вона впала на підлогу. ОСОБА_7 залізла на неї і стала бити її кулаками по обличчю. Вона ОСОБА_7 не била, а тільки захищалася. ОСОБА_7 стала кликати на допомогу, викликали поліцію. В цей момент з`явилася ОСОБА_8 .

Вона пішла до себе. Через деякий час виявила зникнення кулону та однієї сережки із срібла. По цьому фату викликала поліцію, написала заяву про зникнення речей. Після того, як поліція поїхала, вона знов зустріла ОСОБА_7 . Між ними виникла сварка, ОСОБА_7 вцепилася в її волосся, вона теж схопила її за волосся. Їх розтягнули одну від одної сусіди. Вона дійсно, будучи розлюченою, повикидала речі. Один ящик викинула у вікно, але він впав на землю. Крісло в коридор. Це зробила, оскільки її речі також раніше пошкоджували. В ході перепалки могла сваритися, але ОСОБА_7 також голосно сварилася. Зазначила, що ОСОБА_7 спричинила їй тілесні ушкодження, є висновок експерта, і по даному факту вона звернулася з відповідною заявою, але слідство і досі триває. Умислу на вчиненні хуліганства в неї не було. Конфлікт виник на підґрунті неприязних відносин.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України.

Хоча обвинувачена ОСОБА_6 свою вину не визнала, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними і безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами. А саме.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка свідчила суду про те, що вона із ОСОБА_6 знайома з моменту заселення її в одну з квартир за адресою АДРЕСА_2 і вони близько 8 років підтримували дружні стосунки. У коридорі знаходиться близько 20 квартир, які поєднує один коридор, кухня знаходиться в загальному користуванні. Відносини погіршилися, після того, як зі ОСОБА_6 став проживати її співмешканець, який схопив її за шию і вона викликала поліцію. 01.01.2016, десь о 3 годині ночі почула стук у двері. Коли відчинила, в неї полетів таз. Вона увернулася і побачила ОСОБА_6 , яка одразу побігла до своєї кімнати. Вона зачинила двері і лягла далі спати. Через хвилин сорок або через годину у її двері стали стукати, потім зірвався крючок і у її кімнату ввірвалася ОСОБА_6 , яка накинулася на неї, вчепилася руками в обличчя, стала давити, руками, повалила її на підлогу, при падінні вдарилася рукою. ОСОБА_6 сиділа зверху неї, лаялася нецензурно. Вона стала кликати на допомогу, намагалася захистити себе, скинути з себе ОСОБА_6 . Потім вирвалася і утримувала ОСОБА_6 , щоб та її не била. Від шуму попросиналися сусіди. Сусідка ОСОБА_8 , викликала поліцію. Припинили хуліганські дії ОСОБА_6 поліція. Після того, як поліцейські поїхали, вона пішла до кімнати ОСОБА_8 , оскільки боялася залишатися у себе, знаючи, що ОСОБА_6 не заспокоїться. Хвилин через тридцять почули шум. Вийшли у коридор і побачили, як ОСОБА_6 б`є молотком меблі, у вікно і у коридор на сходини викидає їх речі: крісло, тумбочку, розкидала взуття. ОСОБА_6 знов накинулася на неї, нанесла удар в в верхню частину тулубу від удару вона впала, ОСОБА_6 вчепилася їй у волосся. Вказані дії були припинені нарядом поліції, яких викликали вдруге.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка свідчила суду про те, що проживає разом в одному коридорі з обвинуваченою та потерпілою, зазначила, що ОСОБА_6 знає майже десять років, що ОСОБА_6 постійно конфліктує зі всіма сусідами. Рано вранці 01.07.2016 прокинулася від шуму, вийшла в коридор, побачила відчинені двері у кімнату ОСОБА_7 , зрозуміла, що там бійка, почула крики ОСОБА_7 про допомогу, щоб викликали поліцію. На дверях був зірваний крючок. У кімнаті побачила, як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , лежачи на підлозі, борються. ОСОБА_7 утримувала ОСОБА_9 . Припинила ці дії поліція. Вивели ОСОБА_6 з кімнати ОСОБА_7 . Вони попереджали поліцію, що ОСОБА_6 одразу не заспокоїться, бо знали її. Після чого ОСОБА_7 пішла до її, ОСОБА_8 , кімнати. Через хвилин 30 почули шум, крики сусідів, вийшли в коридор і побачили, як ОСОБА_6 б`є молотком меблі у коридорі загального користування, кидає тазики, викидає речі та меблі через вікно та у коридор, в тому числі ї її речі. Це вже було приблизно біля восьмої години. Коли ОСОБА_6 побачила ОСОБА_7 накинулася на неї, схопила її за волосся, вдарила ОСОБА_7 , вони впали. Це вже було у приміщенні кухні загального користування.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка свідчила суду про те, що у квартирі проживає з моменту народження і знає обвинувачену та потерпілу з моменту їх заселення, вже більше 10 років. Вранці 01.07.2016 спрацювала сигналізація на їх автомобілі. Коли виглянула у вікно, побачила, як меблі летять на їх з чоловіком машину. Вийшли у коридор і побачили, як ОСОБА_6 б`є молотком меблі, викидає речі у вікно. В коридорі була тільки ОСОБА_6 . Вони намагалися її зупинити. Але вона не реагувала. В цей час вийшли у коридор ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . В цей момент ОСОБА_6 стала кидатися на ОСОБА_7 , наносити удари. ОСОБА_6 ображала ОСОБА_7 нецензурною лайкою, на зауваження реагувала лише нецензурною лайкою. Припинили її дії сусіди та поліція. В цей день це був другий наряд поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка свідчила суду про те, що є сусідкою потерпілої та обвинуваченої по комунальній квартирі. Зазначила, що ОСОБА_6 часто вчиняє сварки. Приблизно два роки тому, влітку, рано вранці вона прокинулася від грохоту в коридорі загального користування. Коли вийшла, побачила ОСОБА_6 з молотком у в руці. Вона викидала речі у вікно. Побачила як ОСОБА_6 штовхає ящик для взуття. Пішла на сходини. Там валялося крісло ОСОБА_7 . Воно було ціле і вже на даний час продовжує стояти у коридорі. Бачила розтрощену тумбочку для взуття. На вулиці позбирала взуття своєї дочки та онуки, які повикидала у вікно ОСОБА_12 .

Факт спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень підтверджується даними, що містяться у висновку експерта № 4069 ая/16 від 20.07.2018, відповідно до яких мали місце тілесні пошкодження у вигляді синців на руках і ногах, садна на обличчі та лівій руці, що утворились від травматичної дії тупих твердих предметів: синці - за механізмом удар або удар-стиснення, садна - за механізмом тертя-ковзання, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Суд вважає, що досліджені судом докази в їх сукупності спростовують показання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не мала наміру порушувати громадський порядок, що її дії були викликані помстою в наслідок неправомірних дій потерпілої ОСОБА_7 .

Так, в судовому засіданні безспірно встановлено, що саме обвинувачена ОСОБА_6 в ранній час доби порушила спокій потерпілої ОСОБА_7 та інших сусідів, увірвавшись без дозволу до кімнати ОСОБА_7 , вчинила сварку та бійку, чим порушила громадський порядок.

Показання потерпілої ОСОБА_7 в цій частині узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8 , яка, будучи попередженою за дачу завідомо неправдивих показань, підтвердила ту обставину, що крючок (замок) на дверях кімнати ОСОБА_7 був зірваний, що в ранній час доби, коли всі спали, саме у кімнаті ОСОБА_7 була бійка, яка порушила покій громадян комунальної квартири. Для припинення неправомірних дій були викликані працівники поліції.

Судом встановлено, що після того, як поліція поїхала, обвинувачена ОСОБА_6 , не заспокоїлась, а грубо порушуючи громадський порядок, знаходячись в загальному коридорі четвертого поверху житлового будинку, в ранній час доби, продовжила свої хуліганські дії, а саме стала пошкоджувати речі інших жильців, не зважаючи на зауваження сусідів, які на шум повиходили зі своїх кімнат, напала на потерпілу ОСОБА_7 , вчинивши бійку, висловлювалась нецензурною лайкою і її були припинені вдруге викликаними працівниками поліції. Дані обставини свідчать про те, вказані дії вчинялися саме з мотивів явної неповаги до сусідів і супроводжувалися особливою зухвалістю.

Так, допитані свідки підтвердили, що в результаті неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_6 було порушено їх спокій, розтрощена тумба для взуття, викинуті з коридору на сходи та на вулицю через вікно четвертого поверху речі сусідів. Крім того, в наслідок хуліганських дій потерпілій ОСОБА_7 спричинені легкі тілесні ушкодження.

Обставин учинення обвинуваченою кримінально караних дій, їх спрямованість та тривалість свідчать про те, що вказані дії були вчиненні саме з мотивів явної неповаги до суспільства і поєднанні очевидним для ОСОБА_6 грубим порушенням громадського порядку.

Тому позицію обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що її дії були викликані помстою, суд розцінює як тактику захисту і бажання уникнути відповідальності.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вину обвинуваченої повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто хуліганство грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Суд, погоджується з позицією сторони захисту, що наданий стороною обвинувачення доказ протокол огляду місця події з фототаблицею від 01.07.2016 року, на якому зафіксовані розтрощені та розкидані речі, є недопустимим, оскільки отриманий в порушення порядку, встановленому кримінально процесуальним законодавством.

Так, як вбачається з протоколу, він складений 01.07.2016 в період з 7.22 до 8.45.

Відповідно до частини 1 статті 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Огляд місця події є слідчою дією. (ст. 237 КПК України).
Відповідно до змісту ч. 2 та 3 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Судом встановлено, що зазначена норма виконана не була, відомості про вчинення кримнального правопорушення негайно, після завершення огляду місця події, до Єдиного реєстру досудового розслідування не внесені. Так, ОСОБА_7 із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулася 01.07.2018, проте відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише 06.07.2016 за № 001592, тобто через п`ять днів.
Тому суд, вважає, що вказаний доказ, є недопустимим і суд не може посилатися на нього на доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 (ст. 86 КК України) .
Що стосується посилання обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що вона сама є потерпілою від побиття ОСОБА_7 , і підтвердженням цього є висновк експерта, суд вважає, що вказана обставина не спростовує доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні хуліганства. Вказані обставини, як встановлено, є предметом досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Виходячи з положень вказаної норми, а також того, що факт знаходження ОСОБА_6 в нетверезому стані під час вчинення дій, зазначених у вироку, крім показань свідків іншими належними доказами не підтверджується, суд дану обставину не враховує як таку, що обтяжує покарання.
Судом вивчено відомості, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_6 і встановлено, що вона офіційно не працює, не заміжня, раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно, має постійне місце проживання.

Обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину невеликої тяжкості, дані, які характеризують її особу, наявність постійного місця проживання, те що вона раніше не судима, офіційно не працює, фактичні обставини справи, і вважає необхідним та достатнім з метою виправлення та попередження нових злочинів, можливим призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме у виді обмеження волі.

Суд, вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановленням обмежень, визначених п.п. 1, 2 ч.1 статті 76 УК України.

При цьому, суд виходить з ступеня тяжкості вчиненого нею злочину, наслідків, того, що до кримінальної відповідальності вона притягається вперше. Також, суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. І вважає, що саме таке покарання, з встановленням випробувального строку буде необхідним і достатнім і сприяти меті призначенн покарння.
Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування до ОСОБА_6 не застосовувались.

У справі заявлений ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 1000 грн. та моральної шкоди в розмірі 70000 грн.

Обвинувачена позов не визнала, зазначила, що внаслідок викидання крісла потерпілої на лістничну клітину, воно пошкоджено не було, а моральна шкода нею не спричинена.

Суд вважає, що позов в частині відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягає за недоведенністю, оскільки ОСОБА_7 не надано жодного доказу на підтвердження розміру спричинення майнової шкоди. Таких доказів не зібрано і в ході досудового розслідування.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Так, в результаті протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_6 потерпіла зазнала фізичних страждань в наслідок отримання легких тілесних, пережила емоційний струс. Тому суд, з врахуванням глибини фізичних та душевних страждань, встановленої вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, з врахуваннм вимог розумності та справедливості, вважає правильним визначити розмір відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку у 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї в силу п.п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1