Справа №552/2312/18
Провадження № 1-кс/552/908/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію - ОСОБА_6 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на наказ Міністерства юстиції України №1086/5 від 06.04.2018 р. про видачу (екстрадицію) особи

ВСТАНОВИВ:
26.04.2018 року в провадження слідчого судді Київського районного суду м.Полтави надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 який діє в інтересах громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на наказ Міністерства юстиції України №1086/5 від 06.04.2018 р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 з України до Французської Республіки.

Як вбачається зі скарги, наказом Міністерства юстиції України №1086/5 від 06.04.2018 р. було прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з України до Французської Республіки для виконання покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Трибуналу вищої інстанції м.Страсбурга від 02.09.2015 року.

Посилаються на те, що рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Вказують, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ще 15.01.2018 року звертався до Державної міграційної служби України із заявою щодо визнання його біженцем (особою, яка потребує додаткового захисту). Також, ОСОБА_7 звертався до Представництва Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні, Білорусі та Молдові із заявою щодо визнання його біженцем. Крім того, ОСОБА_6 28.02.2018 р. звертався до Державної міграційної служби України із заявою щодо визнання його біженцем.

Вважають, що Міністерством юстиції України даній інформації не було надано належної оцінки, вона не була перевірена, а тому підстав для прийняття оскаржуваного рішення не було.

Також, вказують що Міністерством юстиції України не було враховано що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) повідомляв що не мав наміру переховуватися від правосуддя Франції та перешкоджати відбуттю покарання, але за європейською практикою після відбуття покарання ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) буде затриманий в порядку адміністративного судочинства Франції за знаходження на території країни без відповідних документів та дозволу на перебування в країнах шенгенської зони, а зважаючи на його належність до громадянства Російської Федерації, він буде депортований до Російської Федерації, де його життю загрожує реальна небезпека. ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) повідомив, що Федеральна служба безпеки Російської Федерації підозрює його у тому, що він у 1996-2000 роках приймав участь у бойових діях у складі «чеченських сепаратистів» проти військ РФ, тому у 2003 році він був вимушений покинути Російську Федерацію та проживав у Туреччині.

В Україну ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) прибув у 2014 році та в період 2014-2016 р.р. приймав участь у антитерористичній операції на території України в складі добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Крім того, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) постійно проживає з 2015 року у цивільному шлюбі з громадянкою України ОСОБА_9 та мають намір укласти офіційний шлюб та спільно проживати.

Відповідно до ч.4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Таким чином існують обставини, які перешкоджають видачі ОСОБА_6 у зв`язку з чим оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст. 589 КПК України у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та його захисник просять суд скасувати наказ Міністерства юстиції України №1086/5 від 06.04.2018 р. яким було прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з України до Французської Республіки для виконання покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Трибуналу вищої інстанції м.Страсбурга від 02.09.2015 року.

У судовому засіданні ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та його захисник ОСОБА_5 , скаргу підтримали з наведених у ній підстав і просили її задовольнити.

Прокурор прокуратури Полтавської області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 щодо задоволення скарги заперечувала. Повідомила, що за результатами екстрадиційної перевірки не встановлено обставин, які б перешкоджали видачі ОСОБА_6 до Французської Республіки для виконання вироку суду.

Вислухавши осіб, які з`явились для розгляду скарги, вивчивши скаргу з долученими до неї документами, документи, надані прокурором та захисником, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.-ч. 1,4 статті 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.

При розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Вироком Трибуналу вищої інстанції м.Страсбурга від 02.09.2015 року ОСОБА_6 було заочно засуджено до 3 років позбавлення волі за вчинення з 14.04.2012 року по 15.01.2013 року злочинів, передбачених ст.450-1 п.1, п.3, ст.450-1 п.3, ст.450-3 (участь в організації зловмисників з метою підготовки правопорушення) та ст.ст.311-4 1*, 311-14 1*, 2*, 3*, 4*, 6* (крадіжка, вчинена групою осіб) Кримінального кодексу Французської Республіки.

Рішенням Трибуналу вищої інстанції м.Страсбурга від 02.09.2015 року надано дозвіл на арешт ОСОБА_6 та оголошено розшук.

Співробітниками ГУ БКОЗ СБ України 17.11.2017 року в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України був затриманий громадянин Російської Федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який, згідно отриманих матеріалів, перебуває у міжнародному розшуку. Відповідно наданих Департаментом Інтерполу та Європолу документів, ОСОБА_6 є громадянином Російської Федерації та перебуває у міжнародному розшуку, ініціатором якого є Апеляційний суд Кольмара Французької Республіки.
Департаментом Інтерполу та Європолу надано дактилокарти з відбитками папілярних узорів пальців рук та долонь ОСОБА_6 .
Під час затримання ОСОБА_6 заперечував, що є даною особою, натомість будь-яких документів, що посвідчують його особу, при собі не мав.
Оскільки ОСОБА_6 категорично відмовився добровільно надати відбитки папілярних узорів пальців рук ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави №552/7612/17 від 22.11.2017 року було надано дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків, а саме відбитків пальців та долонь рук ОСОБА_6 .
Згідно інформації Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, при порівнянні папілярних узорів, які відобразилися у відбитках (відтисках) пальців рук особи дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та особи фотокопія дактилоскопічної карти якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що відбитки (відтиски) належать одній особі.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2017 року, відповідно до вимог ст. 584 КПК України, до ОСОБА_6 застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).

Ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Полтави від 21.02.2018 року та від 17.04.2018 року продовжено ОСОБА_6 запобіжній захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу до Французької Республіки на строк до 15.06.2018 року.
06.04.2018 року Міністерством юстиції України видано наказ про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) до Французської Республіки для виконання вироку суду.
Згідно Кримінального кодексу України дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, і є екстрадиційним злочином, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року. Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України не належить до військових злочинів і не має політичного характеру.

Відповідно до ст. 49 КК України строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не минули.

Строки давності виконання обвинувального вироку суду відповідно до статті 80 КК України не сплинули.

Французською стороною відповідно до статті 3 Другого додаткового протоколу 1978 року до Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року надано гарантію забезпечення ОСОБА_6 права на перегляд вироку суду, винесеного за його відсутності.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Полтавської області за зверненням Міністерства юстиції України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_6 до Французської Республіки.

ОСОБА_6 не є громадянином України, з питання набуття громадянства України не звертався.

Зокрема, адвокатом зазначено, що ОСОБА_6 у січні та в лютому 2018 року звернувся до органів міграційної служби з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Покази свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_6 звертався до уповноважених органів з заявою про визнання його біженцем та про її бажання укласти шлюб з ОСОБА_6 не встановлюють додаткових обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 компетентним органам Французської Республіки.

Намір ОСОБА_6 зареєстровати шлюб з громадянкою України, згідно із чинним законодавством не є підставою для відмови в екстрадиції.

Прокуратурою Полтавської області повторно скеровано відповідні запити до управління Державної міграційної служби України в Полтавській області та Державної міграційної служби України.

Управлінням Державної міграційної служби України в Полтавській області повідомлено прокуратуру Полтавської області 19.03.2018, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України повідомлено прокуратуру Полтавської області 26.03.2018, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) до територіальних органів ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував.

За станом здоров`я ОСОБА_6 протипоказань до етапування не має.

Твердження в судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_6 після відбуття покарання у Франції буде затриманий та депортований до Російської Федерації, де його життю загрожує реальна небезпека не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а тому суд розцінює це твердження як голослівне та таке, що не стосується розгляду скарги на рішення про видачу особи до Французської Республіки.

У суду відсутні підстави передбачені ч.1 ст.589 КПК України відмови у видачі ОСОБА_6 до Французської Республіки. Відповідно до ч.5 ст. 591 КПК України, за результатами розгляду слідчий суддя виносить ухвалу, якою залишає скаргу без задоволення.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 належними доводами не обгрунтована, а тому задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 372, 584, 588, 589, 591 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на наказ Міністерства юстиції України №1086/5 від 06.04.2018 р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) до Французської Республіки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1