Номер провадження 11-сс/788/303/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/10475/18 за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 08 серпня 2018 року, якою було накладено арешт на вилучене під час огляду майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, оскільки слідчим суддею не враховано, що вказане майно не відповідає вимогам ч.2 ст.167 КПК, власник майна не був повідомлений про розгляд клопотання про його арешт, підозра ОСОБА_9 не вручена, а в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували факт викрадення майна.

06.08.2018 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Сумської місцевої прокуратури, звернувся слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 , зловживаючи своїми посадовими обов`язками майстра лісу, виписував у відповідних посадових осіб Піщанського лісництва ДП «Сумське лісове господарство» ТТН при перевезенні деревини автомобільним транспортом по одній накладній на день, яку зловживаючи своїми посадовими обов`язками майстра лісу, неодноразово використовував для незаконної вирубки за попередньою змовою з невстановленими слідством особами в закріплених об`їздах деревини твердих порід, яку вивозив з даними особами на вантажному автомобілі ГАЗ-66, д.н.з. НОМЕР_1 під виглядом законного вивезення деревини з території лісництва для подальшої реалізації громадян за готівкові кошти. 02.08.2018 по АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені т/з ГАЗ-66, 1977 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію цього т/з № НОМЕР_2 від 18.02.1998, ключ від т/з; дерев`яні колоди «Ясин» довжиною від 78-105 см, діаметром від 9-40 см, в кількості 55 шт. та «Дуб» довжиною від 70-95 см, діаметром від 8-36 см, в кількості 13 шт.; ТТН на перевезення деревини серія СМА № 440371 від 02.08.2018, ТТН на перевезення деревини серія СМА №430414 від 13.07.2018, квитанція ПАТ КБ «Приватбанк» про сплату на рахунок ДП «Сумське лісове господарство» від ОСОБА_11 18.07.2018 грошових коштів за дрова в розмірі 1922,50 грн., грошові кошти в кількості 42 купюри на загальну суму 6140 грн.

Зважаючи, що вилучені в ході огляду місця події речі та документи мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у ході досудового розслідування, то з метою виключення можливості їх приховання, пошкодження, знищення слідчий просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 08.08.2018 вказане клопотання було задоволено та накладено арешт на майно, оскільки вказані у клопотанні слідчого речі та документи зберегли (чи можуть зберігати) сліди злочину, можуть бути використані як докази злочину, а тому є необхідність забезпечення їх збереження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до п.п.1-2, 5-6 ч.2 ст.173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що арешт повинен бути накладений на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст.170-173 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000095 за фактом того, що лісник ДП «Сумське лісове господарство» ОСОБА_9 у березні 2018 року для особистого збагачення вступив у змову з невстановленими слідством особами з метою систематичного заволодіння майном, що перебувало в його віданні деревини твердих порід дерев.

02.08.2018 під час огляду місця події по вул. Першотравнева, 21 у с. Стецьківка виявлені та вилучені т/з ГАЗ-66, 1977 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію цього т/з № НОМЕР_2 від 18.02.1998, ключ від т/з; дерев`яні колоди «Ясин» довжиною від 78-105 см, діаметром від 9-40 см, в кількості 55 шт. та «Дуб» довжиною від 70-95 см, діаметром від 8-36 см, в кількості 13 шт.; ТТН на перевезення деревини серія СМА № 440371 від 02.08.2018, ТТН на перевезення деревини серія СМА №430414 від 13.07.2018, квитанція ПАТ КБ «Приватбанк» про сплату на рахунок ДП «Сумське лісове господарство» від ОСОБА_11 18.07.2018 грошових коштів за дрова в розмірі 1922,50 грн., грошові кошти в кількості 42 купюри на загальну суму 6140 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження підстави є достатніми для арешту тимчасово вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки зазначене у клопотанні майно може зберігати на собі сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому висновок слідчого судді про необхідність арешту майна як речового доказу з метою його збереження є цілком вмотивованим і ґрунтується на вимогах КПК.

Крім того, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Таке втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що клопотання про арешт майна подане з порушенням встановленого КПК строку, то вони є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно тимчасово вилучено 02.08.2018, а клопотання про його арешт подане наступного дня 03.08.2018, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.171 КПК.

Також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_9 не є підозрюваним, внаслідок чого не може бути накладений арешт на майно, оскільки у відповідності до положень КПК слідчий суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри лише у випадках, передбачених п.п.3 і 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу (накладення арешту з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінального-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).

Як зазначено вище, клопотання подане з метою збереження речових доказів і саме з цих мотивів виходив слідчий суддя постановляючи свою ухвалу, а оскільки законодавець не визначає наявність обґрунтованої підозри як обов`язковий елемент для арешту майна з вказаною метою, то в даному випадку, відсутність підозри не може свідчити про відсутність підстав для арешту майна.

Доводи представника власника майна про те, що зазначені у клопотанні обставини не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є необгрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга представника власника майна без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 08 серпня 2018 року щодо накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4