Справа № 464/5480/18
пр.№ 1-кс/464/2149/18
У Х В А Л А

01.10.2018 року Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

слідчий ОСОБА_5 звернулась із клопотання про накладення арешту на майно, а саме залізничні вантажні вагони № 52179520, 1995 року побудови; № 52249968, 1993 року побудови; № 52176807, 1994 року побудови; № 52302460, 1993 року побудови та № 52225984, 1994 року побудови, які на даний час знаходяться на станції Куп`янськ Сортувальний, Південної залізниці, шляхом надання заборони на відчуження, розпорядження та користування майном. В обгрунтування клопотання покликається на те, що що нею здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002889, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Досудового слідством встановлено, що 03.04.2018 року близько 11.00 год., невідома особа, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом купівлі продажу вагону, заволоділа грошовими коштами ТОВ «Транс Альянс Україна», чим завдала матеріальної шкоди на суму 400 000 грн. Враховуючи те, що зазначені залізничні вагони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, з метою їх збереження, просить клопотання задоволити.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого в підтримку клопотання, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте, зазначені у клопотанні залізничні вагони речовими доказами на даний час не визнані, оскільки дані про таке в матеріалах клопотання відсутні, можливість спеціальної конфіскації у даному випадку жодним чином не обгрунтована, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, відтак, правові підстави для накладення арешту на заявлене у клопотанні майно відсутні.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого не обгрунтоване, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання старшого слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1