Справа № 635/5776/18
Провадження по справі 1-кп/635/1901/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю слідчого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 13 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області подано клопотання слідчого, в якому він просить суд накласти арешт на наступне майно: один полімерний пакет в якому знаходиться пачка цигарок "Собраніс", в якій міститься сім цигарок та упаковка з-під кави "Нескафе голд", в якій знаходиться поліетіленовий пакунок з подрібненою речовиною рослинного походження у висушеному стані, оскільки вказані предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ, а також для запобігання спробам приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Своє клопотання обгрунтував тим, що до в провадженні СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебуває зазначене кримінальне провадження. Під час досудового розслідування було встановлено, що 12 серпня 2018 року на стаціонарному посту поліції "Пісочин" працівниками поліції був зупинений транспортний засіб "Мерседес бенц" державний номерний знак НОМЕР_1 і у ОСОБА_4 , який перебував в салоні транспортного засобу у якості пасажира, було виявлено та вилучено пакунок з речовиною рослинного походження у подрібненому стані з характерним запахом "канабісу". Під час особистого огляду ОСОБА_4 було виявлено та вилучено наступне майно: пачка цигарок "Собраніс", в якій міститься сім цигарок та упаковка з-під кави "Нескафе голд", в якій знаходиться поліетіленовий пакунок з подрібненою речовиною рослинного походження у висушеному стані.

У судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав і просив задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не з"явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. У відповідності з вимогами ч.1 ст.172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши слідчого, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В своєму рішенні по справі "Україна-Тюмень" проти України ЄСПЧ нагадав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом всіх статей Конвенції.

Пунктом 21 інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року передбачено, що під час провадження дізнання або досудового слідства (до винесення постанови про закриття справи) і до набрання законної сили вироку суду, а також під час перевірки до винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вилучені наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори в опечатаному вигляді зберігаються у приміщенні для зберігання речових доказів органу, який провадить дізнання або досудове слідство. В оперативних частинах установ виконання покарань вилучені наркотичні засоби зберігаються за межами житлової і виробничої зон.

Враховуючи те, що вилучені наркотичні засоби будут зберігатися у камері схову речових доказів відділу поліції, який проводить досудове розслідування, становиться незрозумілим у чому полягає ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження зазначеного речового доказу.

Також слід зазначити, що арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Однак, з доданих до клопотання доказів не вбачається, що у відношенні ОСОБА_4 є обгрунтована підозра, пред"явлена їй органами досудового слідства.

Крім того, зазначене в клопотанні майно є майном, вилученим із цивільного обігу, тобто таким, що не може належати на праві особистої приватної власності певній особі і накладення арешту на зазначене майно ускладнить або зробить неможливим виконання ухвали слідчого судді.

Також ані з клопотання ані з доданих до нього доказів не вбачається, що перелічене в клопотанні майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наведені вище докази та норми діючого законодавства слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 13 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України про арешт майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1