№ 336/6226/18
пр. № 1-кс/1884//2018
УХВАЛА

Іменем України

12 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу пліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більче Драгобичського району Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого місця проживання не має, раніше неодноразово судимого за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003326 від 10.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0003326 від 10.10.2018 року за ч. 3 ст. 186 КК України, за яким ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 10.10.2018 року, приблизно о 13.00 годині, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, шляхом відкривання незачиненої двері, проник до квартири АДРЕСА_2 , де, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: ноутбук «ACE Aspire one» в корпусі білого кольору з малюнками на лицьовій стороні у вигляді різнокольорових овальних форм вартістю 5000 гривень, мобільний телефон «Nokia Asha 210» в корпусі чорного кольору у жовтому силіконовому чохлі вартістю 500 гривень та виніс їх із зазначеної квартири та одразу попрямував до гаражу, який розташований біля будинку АДРЕСА_3 , де і сховав викрадене майно.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свій умисел, залишивши раніше викрадене майно біля гаражу, попрямував до квартири АДРЕСА_2 з метою викрадення майна, яке належить ОСОБА_6 , а саме викрав гаманець, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 100 гривень різними купюрами..

В цей час дії ОСОБА_5 були помічені потерпілою ОСОБА_6 , яка прокинулась та побачила у кімнаті останнього, який тримав в руках гаманець та крикнула йому, щоб він зупинився. Після чого потерпіла ОСОБА_6 намагалась затримати ОСОБА_5 , але останній вчинивши опір, відштовхнув потерпілу та незважаючи на її вимогу зупинитися, втік через двері на вулицю, залишив гаманець у кімнаті. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5600 гривень.

Дії ОСОБА_5 на цей час кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, за ч. 3 ст. 186 КК України.

10.10.2018 року ОСОБА_5 було затримано о 17.40 годині неподалік від місця подій.

11.10.2018 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Слідчий за погодженням прокурора звернулась до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідча підтримала клопотання, вказуючи, що ОСОБА_5 не працює, не має офіційних доходів, фактично проживає у іншому від органу досудового розслідування населеному пункті, тому є ризики скоєння ним нового злочину, переховування від органу досудового розслідування та суду, здійснення впливу на потерпілу та свідка.

Прокурор підтримав клопотання, додавши, що у провадженні Кам`янске-Дніпровського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, вказував на можливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилався також на те, що він працевлаштований, але неофіційно, має малолітню дитину, його мати важко хворіє та потребує операції. Викрадення майна вчинив тому, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину підтверджена протоколами огляду місця події, допиту потерпілої та свідка, пред`явлення особи для впізнання потерпілій та свідку.

З наданої довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий за злочини проти власності.

Як вказує ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 був раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, не працює та легальних джерел доходу не має, наявність у нього стійких соціальних зв`язків не довів.

Крім того, слідчий суддя погоджується і з твердженнями слідчого та прокурора про наявність ризику незаконного впливу на потерпілу, адже підозрюваному відоме місце її проживання.

Отже ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, офіційно не працює, не довів наявності стійких соціальних зв`язків, наявності малолітньої дитини та хворої матері.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Таким чином, підозра особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Зважаючи на таке, слідчий суддя дійшов висновку, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ч. 1 п. 1, 3, 4, 5 тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Визначаючи строк обрання запобіжного заходу слідчий суддя керується положеннями ст. 219 КПК України, яка визначає, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину..

Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, оскільки відомості про злочин внесені до ЄРДР 10.10.2018 року, ОСОБА_5 затриманий о 17.40 годині 10.10.2018 року, а про підозру у скоєнні злочину він повідомлений 11.10.2018 року, тож строк дії запобіжного заходу визначається слідчим суддею до 17.40 години 08.12.2018 року.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182-183, 193-194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який обчислювати з 17 години 40 хвилин 10 жовтня 2018 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується об 17 годині 40 хвилин 08 грудня 2018 року.

Визначити стосовно ОСОБА_5 заставу у вигляді 20 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень.

Покласти на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, внесена застава може бути звернена в дохід держави, а стосовно нього вирішуватись питання про застосування іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1