Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0001520 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з повною загальною середньою освітою, працюючого машиністом ТОВ « Оптіма 770», раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

_______________________________________________________________________________Справа № 11 кп/787/232/2018 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_8 Категорія : ч.1 ст.246 КК України Доповідач : ОСОБА_1 .

Судом вирішено питання щодо речових доказів .

Як встановлено вироком суду, 02 жовтня 2017 року в період часу з 05.20 год. по 06.00 год. та в період з 18 год. до 19 год., ОСОБА_5 , умисне, перебуваючи на території 31 кварталу виділу 15 Клеванського лісництва Держапвного підприємства « Клеванське лісове господарство», незаконно, тобто всупереч вимогам ст.69 Лісового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України №761 від 23 травня 2007 року року, без передбаченого законом дозволу, за допомогою бензопили марки «STIHL», шляхом зрізання, здійснив порубку одного сироростучого дерева породи дуб діаметром у корні шийки 48 см, чим саме наніс навколишньому середовищу істотну шкоду, а також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 року « Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» державі в особі ДП « Клеванський лісгосп» шкоду у розмірі 9852 гривень 01 копійок.

В поданих на вирок суду апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 вважають , що вирок суду підлягає зміні, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано обставини, які пом`якшують покарання- щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце роботи, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, має намір відшкодувати заподіяну шкоду, позицію сторони обвинувачення, який просив призначити покарання у виді штрафу. Просять вирок суду змінити, призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних розмірі доходів громадян.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення вироку без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належать до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і обвинуваченого , в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому злочині , роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості в інкримінованому йому злочині та юридична кваліфікація дій не є предметом апеляційного розгляду.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу із наступних підстав.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суровість.
Так, санкція ч.1 ст.246 КК України перебачає альтернативні види покарань, а саме: штраф від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місціів, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.246 КК України, суд першої інстанції врахувавши обставини, передбачені ст.65 КК України, водночас призначив обвинуваченому покарання, яке за своїм видом не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та явно є несправедливим через суворість, що тягне за собою

зміну вироку.
За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів, врахувавши сутупінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості , обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередню характеристику за місцем проживання , повне визнання своєї винуватості у вчиненому злочині, наявність на утриманні однієї неповнолітньої дитини , постійне місце роботи, відсутність на « Д» обліку у лікаря-псиіхіатра та нарколога , намір відшкодувати заподіяну внаслідок злочину шкоду, позицію сторони обвинувачення у суді першої інстанції щодо призначення покарання у виді штрафу та дійшла висновку, що наявні обставини, які пом`якшують покарання істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, та з урахуванням його особи дають підстави призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.246 КК України, в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 гривень, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім покаранням , відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню в подальшому, попередженню вчинення ним нових злочинів.
Таким чином , судом першої інстанції призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , яке за своїм видом не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та явно є несправедливим через суворість, що відповідно п.1 ч.1 ст.408, ч.2 ст.409 КК України тягне за собою зміну вироку в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409,419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , задовольнити .
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, змінити.
Вважати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 ( ста п`ядтесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінальну суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3