Справа № 192/1171/18
Провадження № 1-кп/192/205/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000212, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області,громадянин України, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , не працює, має неповну середню освіту, не одружений, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 14 березня 2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи прийшов до території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 . Впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться таємними для оточуючих, ОСОБА_3 за допомогою металевого прута зірвав навісний замок з вхідних дверей та проник до приміщення гаража, звідки викрав велосипед «SENODA», вартістю 2308 гривень 33 копійки та алюмінієвий бідон, об`ємом 40 л, вартістю 260 гривень. З викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 568 гривень 33 копійки.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше приміщення.
В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив обставини вчиненого ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що 14 березня 2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин прийшов до території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де за допомогою металевого прута зірвав навісний замок з вхідних дверей та проник до приміщення гаража, звідки викрав велосипед «SENODA» та алюмінієвий бідон, об`ємом 40 л. Викрадене потерпілій повернув. В судовому засіданні щиро каявся.
Потерпіла ОСОБА_5 , яка про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, повідомивши що претензій до обвинуваченого не має (а.с.29).
З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив проводити судове засідання за відсутності потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого,визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітнім. Кваліфікуючою ознакою пред`явленого в обвинуваченні злочину є проникнення до іншого приміщення.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 ,який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, наобліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі з наближенням до нижчої межі, оскільки обвинувачений щиро каявся, відшкодував завдані збитки, характеризується позитивно. Тому суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1