АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/834/18 Номер провадження 11-сс/786/255/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
09 липня 2018 року м. Полтава
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 9 липня 2018 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року, якою накладено арешт на 207 тонн зерна кукурудзи 3-го класу, що перебуває у власності Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» та знаходиться на зберіганні в силосному корпусі №3, силосна банка №3805 на зерновому складі ПАТ «Полтавське ХПП» Миргородської дільниці в м. Миргород Полтавської області, вул. Петрівська, 15, та заборонено його відчуження, розпорядження та користування.
Мотивуючи таке рішення, апеляційний суд зазначив, що зерно кукурудзи, яке перебуває на зберіганні ПАТ «Полтавське ХПП», може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому арешт, накладений з метою збереження речових доказів, є виправданим.
Не погоджуюсь з такими висновками та вважаю, що вони суперечать вимогам закону та спростовуються доказами, здобутими під час досудового розслідування.
Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 на підставі накладної №1 від 9 лютого 2018 року відвантажив для ТОВ «Продзерноторг», директором якого є ОСОБА_3 , 210 тонн кукурудзи загальною вартістю 829500 грн, яку перевіз на зберігання до Полтавського ХПП, проте ОСОБА_3 кошти за зерно не заплатив (.а.с.7).
Згідно з товарно-транспортними накладними та даними лабораторного аналізу, перевезене 9 лютого 2018 року ОСОБА_4 до Полтавського ХПП зерно кукурудзи належить до типу ІХ, повністю сухе, середньої чистоти (а.с.40-50).
Також під час досудового розслідування, на підставі складських квитанцій на зерно, було встановлено, що ПАТ «Полтавське ХПП» приймало на зберігання від ТОВ «Продзерноторг» і до 9 лютого 2018 року зерно кукурудзи 3 класу в значних об`ємах, але з іншими характеристиками, зокрема, це зерно мало вологість 14% та 10% домішок (а.с.83-88).
В свою чергу між директором ТОВ «Продзерноторг» ОСОБА_3 (постачальник) та першим заступником директора УАСП ТОВ «КАІС» ОСОБА_5 (покупець) ще 9 листопада 2017 року був укладений договір поставки №0911ПР, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець, - прийняти й оплатити кукурудзу 3 класу врожаю 2017 року згідно з додатками.
Це зерно, в порівнянні з зерном, яке привіз ОСОБА_4 , має зовсім інші характеристики, а саме: вологість 14%, смітну домішку 1,9%, зернову домішку 10% (а.с.17,18).
За вказане зерно УАСП ТОВ «КАІС» перерахувало ТОВ «Продзерноторг» кошти, відповідно, 495225 грн. та 500000 грн (а.с.81, 82).
В обґрунтування доводів клопотання про арешт майна, слідчий зазначив про те, що зерно УАСП ТОВ «КАІС» є речовим доказом лише на підставі протоколу огляду місця події від 17 квітня 2018 року (а.с.21-24).
Проте цей протокол взагалі не містить жодних даних щодо ідентифікації зерна, а його вага слідчим в протоколі була записана лише зі слів майстра.
Постанова слідчого від 19 квітня 2018 року про визнання 207 тонн кукурудзи 3 сорту речовим доказом взагалі не містить жодних мотивів ухвалення такого рішення, в мотивувальній її частині є лише посилання на проведення огляду території Полтавського ХПП, де у силосній банці встановлено наявність цього зерна. Будь-яких інших обґрунтувань постанова слідчого не містить.

За таких обставин, враховуючи, що ТОВ «Продзерноторг» передавало на зберігання ПАТ «Полтавське ХПП» зерно кукурудзи в значних об`ємах і до придбання його у ОСОБА_4 , з огляду на різні характеристики зерна, привезеного ОСОБА_4 і придбаним УАСП ТОВ «КАІС», вважаю, що висновки слідчого судді, з якими погодилася колегія суддів, про те, що арештоване зерно Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, спростовуються наведеними доказами.

Більше того, апеляційний суд залишив поза увагою, що кримінальне №0000197 розслідується з 20 березня 2018 року за фактом заволодіння особою, яка представилася ОСОБА_3 , не зерном, а грошовими коштами ОСОБА_4 , і, станом на 9 липня 2018 року, на час розгляду провадження апеляційним судом, жодній особі про підозру не повідомлено.

Враховуючи викладене, з огляду на приписи ч.10 ст.170 КПК України, на мою думку, у слідчого судді не було визначених законом підстав накладати арешт на майно Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС».

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга представника Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» - адвоката ОСОБА_6 підлягала задоволенню, а ухвала слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року,- скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, належного УАСП ТОВ «КАІС».

Суддя Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2