У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів за участі прокурора захисників обвинуваченихОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора ОСОБА_13 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає: АДРЕСА_2 , не судимого;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , та проживав: АДРЕСА_3 , не судимого;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , не судимого, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією постановою кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, повернута прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування.
Як указано в постанові суду першої інстанції, вказані злочини, як вважає обвинувачення, було вчинено за наступних обставин.
Так, ОСОБА_9 в період часу з 26 квітня 2000 року по 18 березня 2009 року займав посаду проректора Національного авіаційного університету (в подальшому НАУ) з економіки та перспективного розвитку. За своїми функціональним обов?язками він здійснював контроль за діяльністю центральної бухгалтерії, фінансово-економічним управлінням та господарською діяльністю НАУ.
В 2008 році в НАУ відбувся перерозподіл функціональних обов?язків внаслідок чого функціональні обов`язки ОСОБА_9 перейшли до першого проректора НАУ ОСОБА_14 . Це викликало у ОСОБА_9 невдоволення та особисту неприязнь до ОСОБА_14 і з метою помсти у нього виник злочинний умисел на вбивство ОСОБА_14 , для реалізації якого він залучив до вчинення злочину ОСОБА_10 , тобто запропонував йому за грошову винагороду розробити план вчинення злочину, підшукати безпосередніх виконавців вбивства ОСОБА_14 , знаряддя злочину та зброю, на що останній погодився.
У грудні 2008 року ОСОБА_10 вступив у злочинну змову з ОСОБА_15 щодо протиправного заподіяння смерті ОСОБА_14 на замовлення ОСОБА_9 , а саме - ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_10 повинні були розробити план вбивства ОСОБА_14 , вивчити спосіб його життя та розпорядок дня, а також підшукати місце вчинення злочину і прийняти безпосередню участь у позбавленні життя ОСОБА_14 , крім того, ОСОБА_10 повинен був забезпечити фінансування придбання вогнепальної зброї та витрат на виконання злочинного плану, отримавши грошові кошти від замовника - ОСОБА_9 , ОСОБА_16 в свою чергу повинен був отримати грошові кошти від замовника вбивства - ОСОБА_9 через ОСОБА_10 , придбати вогнепальну зброю, підготувати знаряддя злочину - автомобіль Mazda-323, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував за дорученням, та залучити до участі у вчиненні злочину свого знайомого ОСОБА_12 .
В подальшому, у грудні 2008 року ОСОБА_10 та ОСОБА_16 вступили у злочинну змову з ОСОБА_12 з метою умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_14 і він, тобто ОСОБА_12 , погодився на пропозицію ОСОБА_17 за грошову винагороду прийняти участь у вчиненні ряду злочинів, а саме - зберіганні вогнепальної зброї і боєприпасів без відповідного дозволу, сприянні співучасникам - ОСОБА_10 та ОСОБА_18 - у вчиненні злочину шляхом надання ОСОБА_18 порад щодо місця, часу, способів вчинення злочину, надання необхідних засобів і знарядь вчинення злочину, а також шляхом переховування злочинців та знарядь і засобів вчинення злочину, в тому числі вогнепальної зброї.
В період часу з грудня 2008 року по січень 2009 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, діючи на замовлення ОСОБА_9 , вивчили спосіб життя потерпілого, його маршрути пересування і перебування, після чого вже спільно з ОСОБА_12 розробили план його вбивства і в кінці січня 2009 року ОСОБА_10 відзвітувався перед ОСОБА_9 щодо проведення ним усіх необхідних заходів щодо готування до вчинення злочину - вбивства ОСОБА_14 - і повідомив про необхідність його фінансування, після чого отримав від водія ОСОБА_9 - ОСОБА_19 пакунок із грошовими коштами в сумі 100.000 гривень, хоча ОСОБА_20 і не був обізнаний про вміст вказаного пакунку.
В подальшому, ОСОБА_10 , перебуваючи по вулиці Ніжинській, 10 в місті Києві, в салоні автомобіля, Mazda-323, реєстраційний номер НОМЕР_1 (в подальшому - автомобіль Mazda-323), яким користувався ОСОБА_21 , передав йому грошові кошти в сумі 80.000 грн. для придбання зброї та набоїв, а також в якості виплати їм, тобто ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , частини винагороди за вчинення ними злочинів.
Решту - 20 000 грн. - ОСОБА_10 залишив собі.
ОСОБА_16 , в свою чергу, частину коштів у невстановленому досудовим слідством розмірі передав ОСОБА_12 .
Після цього ОСОБА_16 у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи по вулиці Ніжинській, 10 в місті Києві, у невстановленої особи незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав за 2.500 США вогнепальну зброю - пістолет-кулемет Скорпіон, зразку 61, калібру 7,65 мм Браунінг з глушником і гільзоуловлювачем та 40 набоїв, які незаконно зберігав і носив при собі, крім того, згідно розробленого плану передав вказану вогнепальну зброю і 40 набоїв ОСОБА_12 , який незаконно зберігав їх за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_6 .
В кінці січня 2009 року ОСОБА_12 і ОСОБА_16 в лісовій зоні мікрорайону Пуща Водиця, неподалік будинку № 24 по вулиці Курортній в місті Києві випробували незаконно придбану вогнепальну зброю, вчинивши декілька пострілів.
05 лютого 2009 року ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , діючи узгоджено з ОСОБА_12 , у якого ОСОБА_16 напередодні взяв вищевказані вогнепальну зброю та боєприпаси, на автомобілі Mazda прослідкували, що приблизно о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_14 вийшов з центрального корпусу НАУ та поїхав на автомобілі Mercedes Benz S350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_22 , в ресторан Міміно, розташований по вулиці Спаській, 10-А в місті Києві.
Вони, тобто ОСОБА_10 та ОСОБА_16 вирішили чекати на ОСОБА_14 поблизу його будинку по вулиці Мостовій в місті Києві і коли приблизно о 20 годині 55 хвилин він повертався на автомобілі додому, ОСОБА_16 передав ОСОБА_10 придбаний для вбивства ОСОБА_14 пістолет-кулемет Скорпіон. ОСОБА_10 направився в прохід між будинками №№ 7 та 9 по вулиці Круглій в місті Києві, який розташований перпендикулярно вулиці Мостовій, де став очікувати потерпілого. ОСОБА_21 поставив автомобіль Mazda посередині вулиці Мостової у напрямку вулиці Каменярів, приблизно напроти будинку № 9 по вулиці Круглій, відчинив передні ліві двері автомобіля, щоб його не зміг обминути автомобіль, в якому був ОСОБА_14 , і таким чином змусити зупинитися в місці, де знаходився ОСОБА_10 .
Водій автомобіля Mercedes Benz S350 ОСОБА_22 , побачивши перепону для руху, почав гальмувати та практично зупинив автомобіль і в цей же час ОСОБА_10 , з метою умисного вбивства ОСОБА_14 , вистрелив в автомобіль, в якому знаходився потерпілий ОСОБА_14 , але влучив в стійку між правими передніми та задніми дверима, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_16 з місця вчинення злочину зникли та з метою уникнення кримінальної відповідальності і створення штучного алібі ОСОБА_10 передав ОСОБА_18 зброю та потягом Київ-Полтава виїхав до міста Полтави, ОСОБА_16 в свою чергу відвіз вогнепальну зброю та їх з ОСОБА_10 одяг ОСОБА_12 за місцем його проживання у квартиру АДРЕСА_6 та переховувався у вказаній квартирі, ОСОБА_12 свою чергу - сприяв ОСОБА_18 у переховуванні його за місцем свого проживання, а також зберігав за місцем свого проживання вказану вогнепальну зброю та їх одяг, тобто ОСОБА_10 та ОСОБА_17 .
В подальшому, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , з метою унеможливлення їх викриття працівниками міліції та уникнення кримінальної відповідальності, в період часу з 05.02.2009 по 15.03.2009, обмежили контакти між собою засобами мобільного зв`язку та змінили картки мобільних операторів з метою конспірації, крім того, в один із днів у вказаний період часу, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, у невстановлений досудовим слідством час ОСОБА_12 та ОСОБА_16 знову прибули приблизно на те ж місце в лісову зону мікрорайону Пуща Водиця та ще раз перевірили незаконно придбану вогнепальну зброю і впевнилися, що вона придатна для використання.
18 березня 2009 року на засіданні вченої ради НАУ, на якому головував ОСОБА_14 , було ухвалено рішення про виведення зі штатного розпису посади проректора з економіки та перспективного розвитку, яку займав ОСОБА_9 . Таке рішення ще більше спонукало ОСОБА_9 до умисного вбивства ОСОБА_14 , тому він почав наполягати на виконанні ОСОБА_10 його замовлення, тобто доведення до кінця їх злочинного плану по вбивству ОСОБА_14 , після чого з цією метою 22 березня 2009 року ОСОБА_10 прибув з міста Полтави до міста Києва та зустрівся поблизу будинку № 10 по вулиці Ніжинській в місті Києві з ОСОБА_15 , де вони розробили новий план по вбивству ОСОБА_14 на замовлення ОСОБА_9 . В подальшому у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_16 зустрівся з ОСОБА_12 та обговорив з ним вказаний новий план вбивства ОСОБА_14 , а також роль ОСОБА_12 у ньому.
Таким чином вони, тобто ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 погодили план дій, згідно з яким стріляти буде ОСОБА_16 , а після цього для відходу він використає велосипед ОСОБА_12
01 квітня 2009 року в ранковий час ОСОБА_12 і ОСОБА_16 прибули автомобілем Mazda на вулицю Михайла Донця в м. Києві. ОСОБА_16 припаркував автомобіль між будинками №№ 5 та 7, взяв з його салону рюкзак з вогнепальною зброєю та велосипед, на якому поїхав на територію до навчального корпусу № 6 НАУ, щоб вчинити вбивство. ОСОБА_12 , залишився очікувати його в автомобілі. ОСОБА_10 в цей час на автомобілі Mercedes Benz S350 поїхав на вулицю Гарматну, де чекав приїзду в НАУ ОСОБА_14 , щоб по телефону попередити про це ОСОБА_17 .
Приблизно о 08 годині автомобіль, в якому був ОСОБА_14 , під керуванням водія ОСОБА_23 заїхав з вулиці Гарматної на територію НАУ, про що ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_17 , і коли автомобіль з потерпілим наблизився до навчального корпусу № 6 - ОСОБА_16 вчинив 9 пострілів автоматною чергою. При цьому декілька куль влучили не в автомобіль, а в будівлю навчального корпусу, що було небезпечним для життя багатьох осіб.
Після цього ОСОБА_16 , будучи впевненим, що він умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_14 , намагався залишити місце вчинення злочину на велосипеді, однак водій ОСОБА_14 - ОСОБА_23 на автомобілі наздогнав його та вдарив автомобілем по велосипеду, від чого ОСОБА_16 впав на землю та був затриманий працівниками міліції. В подальшому працівниками міліції були затримані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
Таким чином, відповідно до обвинувального висновку, обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою між собою та ОСОБА_9 , на його замовлення, виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення спільного злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_14 до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від їх волі, крім того, обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вчинили незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами.
Дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковані за ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, ОСОБА_10 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_11 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_12 за ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України.
Приймаючи рішення про повернення справи прокурору для організації проведення додаткового розслідування в порядку ст. 244 КПК України 1960 року, суд першої інстанції в постанові послався на те, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2012 року дану кримінальну справу вже було повернуто прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування, однак вказане судове рішення виконано органом дізнання лише частково.
Так, на переконання суду першої інстанції, в порушення вимог ст. 132 КПК України 1960 року при обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за ст. 263 КК України орган дізнання не вказав, які ж конкретно дії інкриміновані кожному з них, а пред?явлене ОСОБА_12 обвинувачення за ст. 263 ч. 1 КК України не відповідає даним постанови про порушення кримінальної справи за вказаним законом.
Крім того, в порушення вимог процесуального закону така слідча дія, як відтворення обстановки і обставин події була проведена слідчим за відсутності, як самого ОСОБА_17 , показання якого слідчим перевірялись, так і підсудного ОСОБА_12 на предмет можливості завантаження велосипеду Silver 500 Korrado до автомобіля Мазда 323, при цьому, вказану слідчу дію було проведено за допомогою автомобіля Mazda 323f, а не Мазда 323, тобто відтворення було здійснене у обстановці, максимально не наближеній до тієї, у якій відбувалась досліджувана слідчим подія.
Також, судом першої інстанції встановлено, що згідно пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення за ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2, п.п. 5, 6, 11, 12 КК України, ОСОБА_16 передав йому в якості винагороди частину коштів у невстановленому розмірі, однак обставини передачі підсудному цих грошових коштів органом дізнання як в ході досудового слідства, так і в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи, перевірені не були, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення в цій частині є неконкретним, оскільки у обвинувальному висновку фактично не зазначено його мотив на вчинення цього злочину.
Як указав суд у постанові, у випадку неможливості встановлення обставин передачі грошових коштів ОСОБА_15 . ОСОБА_12 - про це потрібно зазначити у обвинувальному висновку.
Надалі у постанові вказано, що згідно обвинувального висновку ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні замаху на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, на замовлення організатора злочину - ОСОБА_9 , дії якого кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, за попередньою змовою з організатором та виконавцем злочину - ОСОБА_10 , дії якого кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12 КК України без посилання на ч. 3 ст. 27 КК України, оскільки він був одним із виконавців діянь, що становлять об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 КК України, та пособником у вчиненні цього злочину - ОСОБА_12 , дії якого були кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12 КК України, однак його дії, тобто дії ОСОБА_17 , були кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12 КК України без посилання на ч. 2 ст. 27 КК України, хоч згідно обвинувального висновку він був одним із виконавців замаху на вбивство ОСОБА_14 .
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи 30 серпня 2012 року було додатково допитано обвинуваченого ОСОБА_10 і він пояснив, що 27 березня 2009 року він не виїжджав з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 з метою вбивства ОСОБА_14 до масиву Совки, і його такі показання, за ствердженням ОСОБА_10 , підтверджуються роздруківками з`єднань мобільного зв`язку (т. 21 а.с. 221-228), однак, вказане алібі ОСОБА_10 органом дізнання в ході додаткового розслідування перевірено не було.
Також судом встановлено, що в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи 11 вересня 2012 року було додатково допитано обвинуваченого ОСОБА_17 і він пояснив, що пістолет-кулемет Скорпіон він не купував, вказану зброю він отримав 31 березня 2009 року від ОСОБА_24 на території НАУ. Крім того, 05 лютого 2009 року він дійсно перебував в районі масиву Совки з метою блокування дороги службовому автомобілю ОСОБА_14 , тобто він дійсно погодився на пропозицію ОСОБА_25 взяти участь у замаху на вбивство ОСОБА_14 , і в якості винагороди за це, ОСОБА_25 пообіцяв надати йому в оренду одне з приміщень НАУ і повідомив, що ОСОБА_14 сам, тобто особисто організовує інсценування замаху на своє життя (т. 22 а.с. 34-37), однак, обставини придбання ОСОБА_15 вогнепальної зброї, а також дійсні причини, через які він 05 лютого 2009 року перебував у районі масиву Совки, органом дізнання в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи перевірені не були.
Отже, викладені вище порушення процесуального закону, допущені в ході досудового слідства та додаткового розслідування даної кримінальної справи, на переконання суду першої інстанції, є такими, що унеможливлюють її призначення до судового розгляду, а тому і прийшов до висновку про те, що дану кримінальну справу слід повернути прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування, в ході проведення якого слід об`єктивно і повно дослідити всі обставини справи та перевірити доводи обвинувачених щодо їх участі у вчиненні інкримінованих їм злочинів та у залежності від виявленого - вирішити питання про наявність або відсутність у їх діях ознак злочину, пред`явити конкретне обвинувачення у точній відповідності до вимог процесуального закону та дати юридичну кваліфікацію діям винних осіб, або прийняти інше, передбачене процесуальним законом рішення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор ОСОБА_13 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, в апеляції, з доповненнями, просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а саме положень ст. 370 КПК України 1960 року, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та повернути кримінальну справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
На обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до обмеження прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування, та, за наявності відповідних підстав, такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими.
Також прокурор вказала, що в оскаржуваній постанові суд зазначає, що органом досудового слідства ОСОБА_12 та ОСОБА_10 пред`явлено неконкретне обвинувачення, органом досудового слідства 19 вересня 2012 року проведено відтворення обстановки та обставин події в обстановці максимально не наближеній до тієї, у який відбувалась досліджувана слідчим подія злочину, також дії ОСОБА_17 кваліфіковано без посилання на ст. 27 ч. 2 КК України, хоча, згідно пред?явленого обвинувачення, він був одним із виконавців, не перевірене алібі ОСОБА_10 , не перевірено обставини придбання ОСОБА_11 вогнепальної зброї, а також причини перебування його 05 лютого 2009 року у районі масиву Совки, які, на думку суду першої інстанції, є підставою для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування зі стадії підготовчого судового засідання, - однак, на переконання прокурора, в ході попереднього розгляду справи вказані процесуальні дії не досліджувались, і посилаючись на них в оскаржуваній постанові, суд порушив вимоги ст. 369 КПК України, які вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а тому зазначені недоліки досудового слідства не є предметом розгляду на стадії попереднього розгляду справи і не відносяться до жодного з питань, які вирішуються на вказаній стадії.
А тому, як підсумувала прокурор, наведені недоліки не перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, з огляду і на те, що якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України 1960 року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, за необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів, як наголошується в ст. 280 КПК України - то направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.
На подану апеляцію прокурора від захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 , надійшли заперечення, в яких вони просять апеляцію з доповненнями прокурора ОСОБА_13 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року про повернення справи на додаткове розслідування - без зміни.
Потерпілі та їх представники про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляції в повному обсязі, пояснення захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи постанову суду першої інстанції про повернення справи на додаткове розслідування законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розглядається судом апеляційної інстанції 18 червня 2018 року, після набрання чинності 20 листопада 2012 року Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року (КПК України 2012 року).

Відповідно до п.п. 11, 15 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Апеляційні скарги у кримінальних справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Цей порядок був визначений Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року зі змінами (КПК України 1960 року).

Як убачається з матеріалів провадження, за результатами розгляду досліджуваної справи, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2012 року, на задоволення клопотання представників потерпілого ОСОБА_14 - ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , справа по обвинуваченню ОСОБА_9 за ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12 КК України, ОСОБА_10 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_11 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 5, 6, 11, 12; 27 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_12 за ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України,у порядку ст. 281 КПК України 1960 року, направлена прокурору міста Києва для організації проведення досудового розслідування (т. 18 а.с. 45-56).

Після проведення додаткового розслідування кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_9 за ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, ОСОБА_10 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_11 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_12 за ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2013 року надійшла для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва 30 травня 2013 року (т. 25 а.с. 1, 64).

У даній справі обвинувальний висновок затверджений заступником прокурора Солом?янського району м. Києва 15 жовтня 2012 року (т. 23 а.с. 1-132).

Справа передана в провадження головуючому судді ОСОБА_28 , під головуванням якої проводилися судові засідання у складі суддів колегії - ОСОБА_29 , ОСОБА_30 з 23 липня 2013 року (т. 25 а.с. 89) до 26 січня 2016 року (т. 31 а.с. 131).

Згідно протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 22 лютого 2016 року, у зв?язку з закінченням п?ятирічного строку повноважень у судді ОСОБА_30 , його замінено на суддю колегії - ОСОБА_31 (т. 31 а.с. 152, 153).

Як свідчать дані протоколу судового засідання від 14 квітня 2016 року, суд, у складі головуючого ОСОБА_28 , суддів колегії ОСОБА_29 , ОСОБА_32 поставив на обговорення учасників судового розгляду питання про можливість розпочати слухання справи зі стадії попереднього розгляду (т. 31 а.с. 165-166), яке не знайшло свого вирішення в судових засіданнях 18 травня, 09 червня, 10 серпня 2016 року (т. 32 а.с. 195-196, 208, 220).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2016 року, замість судді ОСОБА_28 , яка звільнена з посади, визначена колегія суддів: головуючий суддя ОСОБА_33 , судді колегії - ОСОБА_29 , ОСОБА_34 (т. 32 а.с. 229).

Як далі слідує з матеріалів справи, 02 червня 2017 року відбулося судове засідання у складі визначеної колегії суддів, де звернуто увагу колегії суддів про вирішення питання про повторне проведення попереднього розгляду справи (т. 32 а.с. 1-2), у зв?язку з чим, для повідомлення всіх учасників судового провадження і дослідження звукозапису вказаного судового засідання, розгляд справи було відкладено на 10 липня 2017 року, коли знято з розгляду та призначено на 21 листопада 2017 року (т. 32 а.с. 15).

В судовому засіданні 21 листопада 2017 року, колегія суддів, у складі головуючого судді ОСОБА_35 , суддів колегії ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , поновила строк захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на подачу зауважень на протокол судового засідання від 14 квітня 2016 року та посвідчила правильність зауважень на протокол вказаного судового засідання, після чого прийняла рішення про передачу справи для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Водночас слід зауважити, що захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні 14 квітня 2016 року участі не приймав (т. 31 а.с. 165-166), і діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги та ордеру з 01 червня 2017 року (т. 31 а.с. 249, 250).

За будь-яких обставин, судячи зі змісту звукозапису судового засідання від 14 квітня 2016 року, за відсутності журналу судового засідання, суд першої інстанції, у визначеному складі суддів: головуючого судді ОСОБА_28 , суддів колегії ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , не приймаючи процесуального рішення, з наведенням мотивів його прийняття, дійсно 14 квітня 2016 року повернувся до стадії попереднього судового розгляду, правильність чого колегія суддів апеляційної інстанції не переглядає.

Водночас, є незрозумілим, чому позбавлена була можливості колегія суддів у складі: головуючої судді ОСОБА_35 , суддів колегії ОСОБА_29 , ОСОБА_32 прийняти самостійно рішення про початок судового провадження у даному складі суддів зі стадії попереднього його розгляду.

Відповідно до ст. 244 КПК України 1960 року, за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою може прийняти рішення, зокрема, про повернення справи на додаткове розслідування фактично в порядку ст. 246 КПК України 1960 року.

На даній стадії провадження, суддя може також повернути справу прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України 1960 року у разі, якщо прокурором було суттєво порушені вимоги ст.ст. 228-232 цього Кодексу, для усунення виявлених порушень.

Між тим, суд першої інстанції повернув справу на додаткове розслідування з власної ініціативи в порядку ст. 244 КПК України, яка вказує лише на перелік рішень, що може бути прийнятий суддею за результатами попереднього розгляду справи.

Як регламентують положення ст. 246 КПК України, суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог кримінально-процесуального закону, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Повернення справи на додаткове розслідування з цієї стадії з мотивів неповноти дізнання чи попереднього слідства - не допускається.

Дані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Так, як видно зі змісту постанови, основною підставою для повернення справи на додаткове розслідування було, на переконання суду першої інстанції, невиконання органом досудового слідства вказівок Апеляційного суду міста Києва, як суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 22 березня 2012 року про повернення досліджуваної справи на додаткове розслідування, які, за змістом закону, є обов`язковими для органу досудового слідства.

При цьому під час проведення попереднього судового розгляду, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що кримінальна справа апеляційним судом, як судом першої інстанції, була повернута на додаткове розслідування за результатами розгляду справи в повному обсязі у порядку ст. 281 КПК України 1960 року за клопотанням представників потерпілого.

Разом з тим, виходячи з вимог кримінально-процесуального закону, повернення справи на додаткове розслідування не допускається, якщо суд може усунути виявлені недоліки досудового слідства під час проведення судового слідства, зокрема, шляхом надання судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, за необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів, як наголошується в ст. 280 КПК України

Які саме недоліки досудового слідства суд першої інстанції не може усунути в судовому засіданні - з постанови не вбачається.

Так, суд в постанові послався на те, що органом досудового слідства:

- в порушення вимог ст. 132 КПК України 1960 року при обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за ст. 263 КК України не вказано, які ж конкретно дії інкриміновані кожному з них, а пред?явлене ОСОБА_12 обвинувачення за ст. 263 ч. 1 КК України не відповідає даним постанови про порушення кримінальної справи за вказаним законом;

- в порушення вимог процесуального закону така слідча дія, як відтворення обстановки і обставин події була проведена слідчим за відсутності, як самого ОСОБА_17 , показання якого слідчим перевірялись, так і обвинуваченого ОСОБА_12 на предмет можливості завантаження велосипеду Silver 500 Korrado до автомобіля Мазда 323, при цьому, вказану слідчу дію було проведено за допомогою автомобіля Mazda 323f, а не Мазда 323, тобто відтворення було здійснене у обстановці, максимально не наближеній до тієї, у якій відбувалась досліджувана слідчим подія.

Крім того, як указано в постанові, судом встановлено, що:

- згідно пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення за ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2, п.п. 5, 6, 11, 12 КК України, ОСОБА_16 передав йому в якості винагороди частину коштів у невстановленому розмірі, однак обставини передачі підсудному цих грошових коштів органом дізнання як в ході досудового слідства, так і в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи, перевірені не були, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення в цій частині є неконкретним, оскільки у обвинувальному висновку фактично не зазначено його мотив на вчинення цього злочину, а у випадку неможливості встановлення обставин передачі грошових коштів ОСОБА_15 . ОСОБА_12 - про це потрібно зазначити у обвинувальному висновку;

- виходячи з того, що згідно обвинувального висновку ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні замаху на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, на замовлення організатора злочину - ОСОБА_9 , дії якого кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, за попередньою змовою з організатором та виконавцем злочину - ОСОБА_10 , дії якого кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12 КК України без посилання на ч. 3 ст. 27 КК України, оскільки він був одним із виконавців діянь, що становлять об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 КК України, та пособником у вчиненні цього злочину - ОСОБА_12 , дії якого були кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12 КК України, - однак його дії, тобто дії ОСОБА_17 , були кваліфіковані за ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12 КК України без посилання на ч. 2 ст. 27 КК України, хоч згідно обвинувального висновку він був одним із виконавців замаху на вбивство ОСОБА_14 ;
- в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи 30 серпня 2012 року було додатково допитано обвинуваченого ОСОБА_10 і він пояснив, що 27 березня 2009 року він не виїжджав з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 з метою вбивства ОСОБА_14 до масиву Совки, і його такі показання, за ствердженням ОСОБА_10 , підтверджуються роздруківками з`єднань мобільного зв`язку (т. 21 а.с. 221-228), однак, вказане алібі ОСОБА_10 органом дізнання в ході додаткового розслідування перевірено не було;
- в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи 11 вересня 2012 року було додатково допитано обвинуваченого ОСОБА_17 і він пояснив, що пістолет-кулемет Скорпіон він не купував, вказану зброю він отримав 31 березня 2009 року від ОСОБА_24 на території НАУ. Крім того, 05 лютого 2009 року він дійсно перебував в районі масиву Совки з метою блокування дороги службовому автомобілю ОСОБА_14 , тобто він дійсно погодився на пропозицію ОСОБА_25 взяти участь у замаху на вбивство ОСОБА_14 , і в якості винагороди за це, ОСОБА_25 пообіцяв надати йому в оренду одне з приміщень НАУ і повідомив, що ОСОБА_14 сам, тобто особисто організовує інсценування замаху на своє життя (т. 22 а.с. 34-37), - однак, обставини придбання ОСОБА_15 вогнепальної зброї, а також дійсні причини, через які він 05 лютого 2009 року перебував у районі масиву Совки, органом дізнання в ході додаткового розслідування даної кримінальної справи перевірені не були.

Які з вимог саме кримінально-процесуального закону, як те передбачають приписи ст. 246 КПК України 1960 року, під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства/додаткового розслідування були допущені органом досудового слідства, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду - з постанови суду першої інстанції не вбачається.

Водночас вказані обставини, на які послався суд в постанові, і підлягають дослідженню саме при судовому розгляді справи, з наданням їй належної оцінки, а не при попередньому розгляді, що в порушення вимог кримінально-процесуального закону здійснив суд.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що при встановленні порушень процесуального закону при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій, що потягли за собою обмеження прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, - не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування, та, за наявності відповідних підстав, можуть слугувати приводом для визнання доказів недопустимими.

Більш того, колегія суддів, вважає, що на даній стадії судового розгляду, де відсутня можливість дослідження доказів у справі, суд першої інстанції припустився оцінки доказам та висловив свою думку з приводу кваліфікації дій обвинувачених, що у змісті закону - є неприпустимим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність прийняття судом рішення при попередньому розгляді справи про повернення справи по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 5, 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; 263 ч. 1 КК України, прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування, хоча досліджуваний обвинувальний висновок затверджений заступником прокурора Солом?янського району м. Києва, у зв`язку з чим апеляція прокурора підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд зі стадії її попереднього розгляду в іншому складі суддів.

Приймаючи рішення про скасування постанови суду першої інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд зі стадії її попереднього розгляду колегія суддів, за відсутності клопотань учасників судового розгляду, не вбачає підстав для зміни обраного обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

Керуючись п.п. 11, 15 Розділу XI Перехідні положення КПК України 2012 року, ст.ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора ОСОБА_13 , яка брала участь в суді першої інстанції, - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року, якоюкримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; ст. 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; ст. 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2, ст. 27 ч. 5, ст. 115 ч. 2 п.п. 5, 6, 11, 12; ст. 263 ч. 1 КК України, повернута прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування, - скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд зі стадії попереднього розгляду в іншому складі суддів.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишити підписку про невиїзд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3