МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р. Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 00000302 від 16 червня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 15 червня 2017 року близько 14 години 30 хвилин у с. Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, перебуваючи у своєму житловому будинку по АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар лобом в область обличчя останнього, після якого потерпілий упав спиною на підлогу, після чого наніс ще декілька ударів кулаком лівої руки в область обличчя, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді синців і садна на обличчі, які згідно висновку експерта Петриківського міжрайонного відділення КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" № 71-Е від 20 червня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, на підставі п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Обвинувачений ОСОБА_5 показав, що дійсно 15 червня 2017 року близько 14 години 30 хвилин, до нього додому прийшов ОСОБА_4 , який висловлював незрозумілі йому претензії, махав руками, сварився, в результаті чого наніс ОСОБА_4 удар лобом в обличчя, після чого той упав на підлогу, а потім наніс йому ще декілька ударів кулаком лівої руки також в область обличчя. Винним себе визнає, але у вчиненому не розкаюється, оскільки потерпілий сам спровокував його на бійку.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 15 червня 2017 року близько 14 години30 хвилин прийшов до ОСОБА_5 , щоб забрати свій пакет, який той поцупив на огорожі його брата, де між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений вдарив його лобом в обличчя, після чого він впав на підлогу, а потім ще декілька разів вдарив його кулаком в область обличчя. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не має, але прохав призначити останньому суворе покарання, оскільки той не розкаявся у вчиненому і не намагався вибачитись за скоєне.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд допитав обвинуваченого, потерпілого, дослідив обвинувальний акт, характеризуючи матеріали та дійшов до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, який визнав себе винним, але щирого каяття у вчиненому не виявив, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється. Обставиною, яка пом`якшує покарання і часткового зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та відсутність обставини, що його обтяжує, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 , покарання у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1