Справа № 366/3525/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1333/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 13.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 грудня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10

представника потерпілого - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000728за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Заруддя Іванківського району Київської області, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, одружений, працюючий, раніше не судимий,
- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ДУ Інститут травматології та ортопедії НАМН України кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 в сумі 3350 (три тисячі триста п`ятдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КЗ ІРР Іванківська ЦРЛ кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 в сумі 162 (сто шістдесят дві) грн. 49 коп.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , ПАТ Страхова компанія СКАЙД про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ Стахова компанія СКАЙД ід.код 16295210 на користь ОСОБА_10 шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого, а саме матеріальну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 143 880 (сто сорок три тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 65 коп., моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.
В іншій частині цивільного позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 2730 грн. 76 коп.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, 21.11.2015 року о 22 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки FORD, моделі TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 , з пасажиром ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, рухаючись по проїзній частині дороги, що на виїзді з с. Заруддя Іванківського району Київської області, в напрямку перехрестя між с. Любовичі Житомирської області та с. Кухарі Іванківського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, допустив з`їзд автомобіля в кювет прямо по ходу напрямку свого руху, з подальшим його контактуванням з деревом.
В результаті дорожньо - транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки FORD, моделі TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового, внутрішньосуглобового перелому проксимального епіметафізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гематоми лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманням середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження пасажиром ОСОБА_10 .
Таким чином, ОСОБА_7 своїми необережними, самовпевненими діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Не погоджуючись з вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Іванківського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що висновок суду щодо наявності його вини в даному злочині ґрунтується виключно на висновку комплексної судово-медичної та авто технічної експертиз.

Однак, як видно з тексту висновку, відповідаючи на поставлені перед експертизою питання, експерти оперують словами «ймовірніше всього», «можуть відповідати», при цьому вони конкретно не зазначають, що саме обвинувачений знаходився за кермом автомобіля.

Враховуючи, що експертиза містить лише припущення, а саме: оскільки у водія спрацювала подушка безпеки, то отримати пошкодження могла особа, що знаходилася на передньому пасажирському місці справа; оскільки єдина людина, яка отримала тілесні ушкодження є ОСОБА_10 ; він міг знаходитися на передньому пасажирському місці справа, дана експертиза не може бути належним доказом по справі, оскільки вона не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а містить лише припущення.

Вказує і на те, що допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 , який брав участь у проведенні комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи зазначив, що перелом лівої ноги ОСОБА_10 відбувся не від контакта тіла з панеллю, а від дії кістки по осі, що суперечить іншим висновкам судово-медичних експертиз, відповідно до яких, тілесні ушкодження останнього отримані внаслідок дії тупих предметів.

Вказує, що суд першої інстанції взяв до уваги висновок комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи № 21/К/8-02/249 від 11.07.2016 року, однак всупереч ст. 370 КПК України не надав оцінки доказам висновкам судово-медичних експертиз № 57/Є від 04.02.2016р. та № 30/Є від 11.07.2016 р., згідно яких механізм утворення тілесного ушкодження від дії тупих предметів зовсім інший ніж механізм, озвучений експертом ОСОБА_12 , при цьому дані експертизи стверджують, що травма ОСОБА_10 могла бути ним отримана, коли він перебував як на пасажирському сидінні так і за кермом.

Посилається і на те що показання свідків ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , підтверджують, що саме ОСОБА_10 був за кермом автомобіля і ці дані ніким і ні чим не спростовані.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 вказує на недопустимість висновку комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи № 21/К/8-02/249, як доказу.

Оскільки 21.11.2015 року в ході огляду місця події слідчим було оглянуто та вилучено автомобіль FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_2 , який належав йому на праві власності. Таким чином автомобіль набув статусу тимчасово вилученого майна. А тому в силу вимог норм КПК слідчий повинен був звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та отримати відповідну ухвалу слідчого судді або повернути автомобіль власнику. Цього зроблено не було в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про накладення арешту на автомобіль. При цьому в порушення ст. 41 Конституції України та ст. 16 КПК України автомобіль власнику не повернули.

Вказує, що 22.11.2015 року постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами та передачу речових доказів на зберігання автомобіль FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та залишено на зберіганні на території Іванківського ВП ТУ НП в Київській області.
Вказує, що своєї згоди на вилучення автомобіля та його зберігання в умовах Іванківського ВП він не надавав.
В подальшому, автомобіль FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 неодноразово оглядався слідчим - 20.01.2016 року та 20.04.2016 року, та судовим експертом ОСОБА_17 - в ході проведення інженерно-технічної експертизи (Висновок експерта № 8-02/1238 від 09.02.2016 року). Огляд проводився за його відсутності, своєї згоди на його проведення він не надавав.
Вказує, шо висновк комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 21/К/8-02/249 ґрунтується, в тому числі, і на протоколі огляду транспортного засобу від 20.01.2016 року, протоколі додаткового огляду транспортного засобу від 20.04.2016 року та Висновку експерта № 8-02/1238 від 09.02.2016 року, що є порушенням норми КПК України, а тому даний висновок також є недопустимим доказом.
Вказує що, судом І інстанції безпідставно, за відсутності належних та допустимих доказів, було встановлено обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які медичні висновки, що підтверджували б цей факт.
Також Іванківським районним судом Київської області було безпідставно задоволено наступні позовні вимоги ОСОБА_18 :
- що стосується втрати Позивачем окулярів та взуття в сумі 2828,37 грн. - оскільки ОСОБА_10 ще довів такі вимоги суду: в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він сідав до мого автомобіля в окулярах, за показами свідків взуття позивача залишалось після ДТП неушкодженим в автомобілі;
- що стосується оплати Позивачем на користь закладів охорони здоров`я благодійної допомоги в сумі 2330 грн., та добровільного медичного страхування ОСОБА_18 на 3600 грн. то дані витрати не відносяться до витрат на лікування та були зроблені позивачем за власним бажанням;
- щодо рахунку-фактури 160829-187 від 29.08.2016 року на придбання комплексу ендопротезування колінного суглобу в сумі 86000 грн., та рахунку-фактури № 13107911 від 30.05.2017 року з програми реабілітації на суму 90 097 грн., а також витрати на купівлю медичного препарату «Синкром» на суму 8499,12 грн. то дані витрати не підтверджуються відповідними платіжними документами.
- щодо витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. - Позивачем не доведено законного обґрунтування таких витрат, не надано їх розрахунку з зазначенням кількості годин, які адвокат витратив на дану справу, вартості години роботи у відповідності до закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпілий просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення а вирок суду без змін. Вказує на те, що вживання слів «міг», могла», «можуть відповідати» не вживається у висновку експертизи в значенні, яке дає можливість розуміти, що обставини зазначені в експертизі могли бути іншими. Ці слова мають стверджувальний характер і тільки відповідають на питання слідчого про те, що зазначені обставини мали місце бути.

Вказує і те, що висновок експерта ґрунтується на матеріалах справи, зібраних слідчим під час досудового розслідування, а саме, крім інших матеріалів, - на підставі показів потерпілого та самого обвинуваченого.

Посилається і на те, що ОСОБА_7 декілька разів змінював свої покази. Покази ОСОБА_10 як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду були незмінними.

Вказує, що зауваження ОСОБА_7 про те, що експерти начебто стверджують, що травма потерпілого могла бути отримана як на пасажирському сидінні так і на сидінні водія не відповідає дійсності. Експерти такого не стверджували, а чітко зазначали, що беруть до уваги характер травми та характерні пошкодження панелі автомобіля. ОСОБА_10 міг отримати ушкодження тільки на передньому пасажирському сидінні. Експерти повністю підтвердили та обґрунтували свої висновки в суді.

Посилається на те, що покази свідків ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , мають суттєві суперечності між собою, а іноді повністю суперечать одне одному, не збігаються в обставинах та часі ДТП, тому вони не можуть бути покладені в основу вироку, і суд віднісся до них критично.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисників, які подану обвинуваченим апеляційну скаргу з доповненнями підтримали, думку потерпілого та його представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за обставин наведених у вироку, стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_10 показав суду те, що увечері 21.11.2015 року в сел. Заруддя після спільного вживання спиртних напоїв він із ОСОБА_7 на автомобілі під керуванням останнього їхав у сел. Кухарі. Автомобіль на т-подібному перехресті з`їхав в кювет. Внаслідок ДТП він вдарився головою об лобове скло та отримав ушкодження у вигляді перелому лівої кістки в області колінного суглобу.

Із протоколу огляду місця події від 22.11.2015 року, схеми та фото таблиці до нього вбачається, що місцем ДТП є перехрестя дороги між сел. Заруддя та сел. Кухарі Іванківського району Київської області. На місці ДТП виявлений автомобіль Форд Транзит д.н.з НОМЕР_2 із слідами механічних ушкоджень (т.1 а.с. 162-171).

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 20.12.2015 року із фото таблицею до нього, у них зафіксовані пошкодження автомобіля Форд Транзит д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі і в місці розташування сидіння пасажира та в місці розташування сидіння водія (т.1 а.с.187-200).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 57/Є від 04.02.2016 року у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого, багатоуламкового, внутрішньосуглобового перелому проксимального епіметафізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гематома лівого колінного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень суднього ступеня тяжкості (т.1 а.с. 178-180).

Експерт ОСОБА_19 не виключила можливість перебування потерпілого на передньому пасажирському місці.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 30/Е від 11.07.2016 року описані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, викладених у постанові, за умови перебування потерпілого на передньому пасажирському сидінні (т.1 а.с. 235-237).

Із висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 21/К/8-02/249 від 12.05.2016 року вбачається те, що внаслідок зіткнення автомобіля Форд Транзит д.н.з. НОМЕР_2 із зовнішньою перешкодою ймовірніше всього, що тілесні ушкодження виникли у людини, яка знаходилась на передньому місці пасажирського сидіння справа. Локалізація та механізм утворення перелому ноги у потерпілого можуть відповідати пошкодженням транспортного засобу при знаходженні людини на передньому пасажирському сидінні справа (т.1 а.с.227-233).

Цей висновок підтвердив у суді експерт ОСОБА_17 , пояснивши те, що з водійської сторони пошкоджень ( в салоні автомобіля ) не було, біля водійського місця зміщення панелі не було, експерт вільно сідав і вставав із водійського сидіння, двері зі сторони водія відкривались вільно.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину стверджується також: автомобілем Форд Транзит д.н.з. НОМЕР_2 із пошкодженнями кузова, який визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні; висновком автотехнічної експертизи про відсутність до ДТП пошкоджень системи робочого гальма, керування та елементів підвіски автомобіля Форд Транзит д.н.з. НОМЕР_2 ; іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та давши їм належну юридичну оцінку у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України, належним чином мотивувавши дане рішення.

Доводи апеляційної скарги про неналежність доказу - висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 21/К/8-02/249 не ґрунтуються ні на матеріалах кримінального провадження, ні на вимогах закону. Так, цей висновок зроблений на підставі постанови слідчого, ухваленої у передбаченому законом порядку, компетентною особою, в порядку, передбаченому законом. Даний висновок є повним, логічним та обґрунтованим за своїм змістом, у ньому застосовані необхідні наукові методики, висновок підтверджений експертом у судовому засіданні. Вказівка експерта на ймовірність виникнення тілесних ушкоджень у людини, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні не може вказувати на недостовірність цього висновку і не спростовує висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину. Так, експертом указується на свої висновки, які зроблені на підставі спеціальних пізнань та наукових досліджень і визначена експертом у висновку велика ймовірність є результатом цих досліджень. Наведене вказує на необхідність визнання цього висновку належним доказом. Колегія суддів при цьому враховує те, що експертами проводилось комплексне дослідження із застосуванням спеціальних знань як в галузі медицини, так і в галузі техніки, що вказує на повноту зазначеного висновку, а рішення суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину ґрунтується не лише на зазначеному висновку експертизи, а на сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, в тому числі і показаннях потерпілого, які узгоджуються із зазначеними вище доказами.

Те, що обвинувачений не був присутнім при огляді автомобіля, не може бути підставою для визнання недопустимим зазначеного вище висновку експертизи. Колегія суддів звертає увагу на те, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції стороною захисту не подавалось із даного приводу будь-яких клопотань. Стороною захисту не замовлено проведення будь-яких альтернативних досліджень щодо предмету дослідження, який був проведений у даному висновку. Окрім цього, колегія суддів зважає на те, що вказана обставина не спростовує висновків суду першої інстанції щодо належності та допустимості вказаного висновку експертизи та прийняття його як доказу вини обвинуваченого у вчиненні злочину.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на недопустимість доказів, здобутих внаслідок огляду автомобіля Форд Транзит д.н.з. НОМЕР_2 у зв`язку із відсутністю його згоди на огляд цього автомобіля та невжиттям заходів про арешт цього автомобіля є необґрунтованими. Так, після ДТП слідчим проводився огляд не автомобіля, а місця події, на якому знаходився і автомобіль. Невжиття заходів щодо арешту автомобіля не перешкоджає визнанню цього автомобіля речовим доказом. В подальшому цей автомобіль оглядався експертом в межах проведення експертного дослідження і за умови визнання цього автомобіля речовим доказом згоди обвинуваченого на цей огляд не було потрібно. Колегія суддів звертає увагу і на те, що обвинуваченим у ході досудового розслідування не подавалось скарг із питань перебування автомобіля на зберіганні у працівників поліції. У зв`язку з викладеним колегія суддів не знаходить підстав для визнання недопустимим зазначеного вище висновку експертизи.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про відхилення показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Відповідно до матеріалів кримінального провадження показання цих свідків є непослідовними та суперечними між собою в частині послідовності прибуття свідків на місце події, участі конкретних свідків у порятунку потерпілого. Ці показання не узгоджуються з іншими доказами, а саме:

протоколом огляду місця події і фото таблицею до нього в частині стану транспортного засобу після ДТП, пошкоджень салону автомобіля внаслідок зіткнення з перешкодою, розташування колонки керма внаслідок пошкодження салону автомобіля;

висновком комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 21/К/8-02/249 від 12.05.2016 року;

показаннями експерта ОСОБА_17 ;

іншими доказами. Із урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив показання зазначених свідків.

Посилання на необґрунтоване визнання судом обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння колегією суддів відхиляється, оскільки обвинувачений у неодноразових показаннях указував те, що він дійсно безпосередньо перед ДТП вживав спільно із потерпілим алкогольні напої, що давало підстави визнати цю обставину такою, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги в частині порушень вимог закону при розв`язанні цивільного позову. Колегія суддів вважає, що усі види відшкодування, грошові суми по яких стягнуті із обвинуваченого на користь потерпілого стверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показаннями свідків, чеками, квитанціями, рахунком-фактурою, іншими доказами (т.1 а.с.67-121, 124-129). Висновки суду першої інстанції про стягнення зазначених у вироку грошових сум ґрунтуються на вимогах закону, а саме: ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і є належним чином мотивованими. Підстав для зміни чи скасування вироку в цій частині колегія суддів не знаходить.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 09.10.2017 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями залишити без задоволення.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_20 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3