Провадження №1-кп/751/70/18

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
15 лютого 2018 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Сахалінськ, Сахалінської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, інваліда Ш групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Трудове, Сакського району, АР Крим, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , учасника бойових дій, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України;
за участю: прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
В с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , перебуваючи згідно наказу Міністра оборони України №143 від 30.10.2014, на посаді заступника начальника госпіталю з медичної частини - начальника медичної частини 407 військового госпіталю військово-медичного департаменту Міністерства оборони України (має умовне найменування військова частина НОМЕР_1 ) за попередньою змовою зі старшим лікарем-інспектором відділу госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України ОСОБА_5 , шляхом обману, під приводом вирішення питання за надання висновку про визнання ОСОБА_9 непридатним для подальшої військової служби одержали від військовослужбовця 2-ї механізованої роти механізованого батальйону 1-ї окремої танкової бригади військової частини НОМЕР_2 (має умовне найменування в період мирного часу А 1815) ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 2 000 доларів США за наступних обставин.
Так, 21.08.2015 року ОСОБА_4 під час оформлення виписки військовослужбовця ОСОБА_10 у своєму службовому кабінеті, розташованому в приміщенні Чернігівського військового госпіталю № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, запропонував ОСОБА_11 допомогу у звільненні з лав Збройних Сил України за станом здоров`я, повідомивши, що у нього є знайомий у складі госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії, який зможе допомогти у вирішенні зазначеного питання.
У подальшому, 26.08.2015 року об 11 год 00 хв ОСОБА_12 прибув до Чернігівського військового госпіталю №407, де ОСОБА_4 , повідомив про необхідність отримання у військовій частині НОМЕР_2 , де ОСОБА_12 проходив службу, направлення до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» для проходження ВЛК. При цьому, перебуваючи біля центрального входу Чернігівського військового госпіталю № 407 за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 щодо необхідності сплати грошових коштів в сумі від 1 500 до 2 000 доларів США за надання висновку про визнання його непридатним для подальшої військової служби.
Після цього, 27.08.2015 року ОСОБА_12 з направленням до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» для проходження лікування та ВЛК № 2354, виданим медичною частиною військової частини НОМЕР_2 , повторно прибув до Чернігівського військового госпіталю, де ОСОБА_4 повідомив, що його знайомий ОСОБА_5 допоможе у розгляді на засіданні госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України питання непридатності до військової служби та надав його номер мобільного телефону.
28.08.2015 року близько 12 год 00 хв під час телефонної розмови ОСОБА_5 , виконуючи спільний зі ОСОБА_4 умисел щодо заволодіння грошовими коштами, повідомив ОСОБА_11 , що допоможе у наданні госпітальною експертизою Центральної військово-лікарської комісії висновку про його непридатність до військової служби, зазначивши про необхідність прибути 31.08.2015 року до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та надати грошові кошти в розмірі на третину більшу від раніше обумовленої зі ОСОБА_4 суми.
В цей же день, 28.08.2015 року, близько 14 год 00 хв під час телефонної розмови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовилися, що грошові кошти ОСОБА_12 передасть через ОСОБА_4 та у подальшому вони їх розділять між собою.
Після цього, 29.08.2015 року о 18 год 50 хв, попередньо домовившись про зустріч, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №46 по вул. Незалежності в м. Чернігові, виконуючи спільний з ОСОБА_5 умисел, одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у шахрайстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Зазначив, що ніякої домовленості у нього з обвинуваченим ОСОБА_5 не було. Пояснив, що 21.08.2015 року до нього в кабінет зайшов пацієнт ОСОБА_9 та почав скаржитися на погане лікування у шпиталі, що у нього постійно болить спина і він хоче звільнити з лав Збройних сил України. На що він заспокоїв пацієнта та сказав, що потрібно подивитися медичні документи. При розмові з ним, дізнався, що він проходить службу один рік, а тому сказав, що за станом здоров`я звільнитися не можливо. Чернігівський військовий шпиталь не має таких повноважень, а тому він запропонував йому надати будь які документи, щоб прийняти рішення чи рекомендувати його для проходження комісії. У наступний раз ОСОБА_9 з`явився 25.08.2015 року з тим же проханням, але медичних документів не надав. Тоді він надав йому свій номер мобільного телефону. 26.08.2015 року ОСОБА_9 знову несподівано з`явився з того приводу, що у нього дуже болить спина, навіть показав знімок томографічного дослідження. У зв`язку з цим він йому рекомендував звернутися до командира військової частини для отримання направлення до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь». 27.08.2015 року він прийшов та повідомив, що підготував медичні документи. Весь час він запитував, як можливо скоріше поїхати до центрального шпиталю та весь час пропонував кошти (1 000 чи 1 500). Зазначив, що він особисто нічим допомогти не зможе, але кошти можуть знадобитися для лікування у Києві. Також сказав ОСОБА_9 , що спробує йому допомогти. В цей же день він зустрічався з ОСОБА_5 , а тому скориставшись нагодою запитав у нього як можливо госпіталізувати ОСОБА_9 до Київського шпиталю. ОСОБА_5 сказав, що спочатку потрібно подивитися медичні документи. Під час цієї розмови він повідомив ОСОБА_5 , що запропонував ОСОБА_9 мати кошти для лікування. 28.08.2015 року, без попередньої домовленості, з`явився ОСОБА_9 . Він розповів йому про бесіду з ОСОБА_5 та надав його номер телефону. В цей же день до нього зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що спілкувався з ОСОБА_9 і попросив, щоб він забрав документи у нього, а також повідомив, що сказав ОСОБА_9 , щоб той взяв на лікування більше грошей. 29.08.2015 року вони зустрілися в районі Масани біля магазину «Велика кишеня». У нього в кишені був пакет, який він відкрив ОСОБА_9 для того, щоб той поклав документи. Останній їх не приніс і повернув пакет йому назад. Боковим зором він бачив, що ОСОБА_9 поклав у нього гроші. В цей час він був затриманий співробітниками СБУ та невідомий чоловік підкинув йому пакет у кишеню штанів. Зазначив, що хотів лише допомогти ОСОБА_9 , а тому вважає всю цю подію провокацією. Військовослужбовцям надається вся допомога безкоштовно, але для того, щоб більш якісно поставити діагноз або у разі необхідності пройти будь яке обстеження можуть знадобитися кошти. З ОСОБА_5 знайомий з кінця 1990 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що 27.08.2015 року перебував у відрядженні. Йому зателефонував начальник та пояснив, що є розпорядження начальника відділу виїхати в зону АТО. У зв`язку з цим він виїхав у м. Чернігів. Одночасно забрав документи, які надійшли з військової частини та які необхідно було передати ОСОБА_4 . Під час зустрічі з ним ОСОБА_4 запитав чи не можна госпіталізувати молодого військовослужбовця до шпиталю та одночасно обстежити та пролікувати. Він погодився допомогти військовослужбовцю ОСОБА_11 пролікуватися у шпиталі в місті Києві. На наступний день йому зателефонував ОСОБА_9 з приводу госпіталізації. Будь-яких пропозицій зі сторони ОСОБА_9 до нього не було. 29.08.2015 року він зустрівся із ОСОБА_4 і його затримали. Зазначив, що у головному медичному шпиталі м. Києва є прейскурант цін для цивільних громадян. Однак, якщо необхідно військовослужбовцю пройти деякі дослідження, придбати ліки вони сплачують власні кошти. Він перебував на посаді старшого лікаря інспектора в ЦВЛК. У військовому шпиталі 6 позаштатних лікарських комісій, а тому не можливо було знати яка комісія буде розглядати питання щодо проходження медичного огляду ОСОБА_9 . Коли він знайомився з матеріалами кримінального провадження, то бачив ксерокопії медичних документів ОСОБА_9 , а тому може сказати, що він міг би бути визнаний обмежено придатним, але повністю визнати його непридатним до проходження служби було неможливо. Тому він говорив і ОСОБА_4 , щоб той взяв документи і він їх подивився. Відділ госпітальної експертизи складався із 6 чоловік. Центральний шпиталь має більше можливостей, а тому можливо було б виявити будь-які інші більш-тяжкі захворювання.
Не зважаючи на невизнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини, їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду показав, що будь-який військовослужбовець проходить медичний огляд за направленням командира або медпрацівника військової частини для визначення придатності чи непридатності для подальшого проходження військової служби. У військово-лікарському закладі військовослужбовець обстежується і якщо у нього виявляють захворювання за якими він не може проходити військову службу за станом здоров`я, його направляють до військово-лікувальних закладів, але для цього повинні були підстави, такі як: захворювання в динаміці або травма, чи раптове пошкодження здоров`я. Направлення на медичний огляд здійснюється за територіальним принципом - в найближчий лікувальний заклад. Якщо дуже складний випадок, то військовослужбовці перенаправляються в інші - вищестоящі лікувальні заклади. ОСОБА_5 самостійно не міг вплинути на рішення інших членів комісії. Рішення в ЦВЛК приймається більшістю голосів. Якщо член комісії не згоден з рішенням комісії, він може написати окрему думку. У госпіталі можуть проходити медичний огляд як амбулаторно, так і стаціонарно. Оскільки місце проходження служби військовослужбовця не знаходиться у м. Києві, то він проходить медичний огляд стаціонарно. Приїжджає з направленням командира частини і надає начальнику госпіталю, після чого визначається у яке відділення його направити. ОСОБА_4 він бачив дуже рідко, а з ОСОБА_5 не спілкувався з питань госпіталізації ОСОБА_9 . Останній був на комісії зі встановленим діагнозом радикуліт і гастроентерит. З такими діагнозами він повинен був визнаний придатним до військової служби. Військово-лікарські комісії є штатні, до них відносяться ЦВЛК та ВЛК регіонів. Це комісії, які займаються контролем і перевіряють правильність діяльності позаштатних постійно діючих і тимчасово діючих комісій госпіталів. Гарнізонні госпітальні ВЛК утворюються в військових лікувальних закладах і вони позаштатні постійно діючи, вони проводять медичний огляд військовослужбовців на придатність чи непридатність. Довідка про придатність до військової служби підлягає затвердженню тільки для військовослужбовців які виїжджають за кордон. У випадку з ОСОБА_9 всі документи про придатність до військової служби не підлягали затвердженню штатними ВЛК, тобто не потрапляють до штатних лікарських комісій, в тому числі і ЦВЛК. Комісію у головному госпіталі військовослужбовець проходить тільки якщо він може бути визнаним обмеженим або непридатним до військової служби. При направленні в госпіталь, визначити на яку комісію потрапить військовослужбовець не можливо, все залежить від обстеження і захворювання. Станом на 31.08.2015 року ОСОБА_5 входив до відділу госпітальної експертизи. В разі відсутності начальника відділу, були випадки покладення обов`язків виконуючого на ОСОБА_5 .. Знає ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з 2008 року.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 працював начмедом госпіталю, ОСОБА_5 у госпіталі не працював. На той час у госпіталі була військово-лікарська комісія, яка могла розглядати питання про звільнення з лав Збройних Сил офіцера ОСОБА_9 за станом здоров`я. Але рішення все одно приймалося вищестоящою комісією. ОСОБА_4 не міг вплинути на рішення комісії. Якщо випадок захворювання складний і потребує лікування у спеціалізованому закладі, тоді за узгодженням з вищестоящими лікувальними закладами, за направленням лікаря, військовослужбовець переводився до Києва. У Центральному військовому шпиталі більші можливості для діагностики і лікування, і можуть бути виявлені більш тяжкі захворювання. Військовослужбовець може звернутися до будь-якого лікувального закладу, але він має довести до відома свого командира частини. Стосовно ОСОБА_9 він нічого не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_9 лікувався у Чернігівському військовому госпіталі та направлявся на реабілітацію у санаторій з діагнозом радикуліт. У відділенні Чернігівського госпіталю є військово-лікарська комісія, у 2015 році він і ОСОБА_4 входили до її складу. ОСОБА_4 не мав ніякого впливу на ЦВЛК. Хворий направлявся до Центрального військового шпиталю, коли мав важке захворювання. У Центральному госпіталі у м. Києві мають більші лікувально-діагностичні можливості, а тому і більше можливостей з виявлення хвороб. Будь-яке виявлене захворювання може підпадати під перелік хвороб, які приймаються до уваги під час проходження військової служби і бути підставою для звільнення.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що працює лікарем невропатологом в/ч НОМЕР_4 . ОСОБА_4 і ОСОБА_5 працювали раніше у госпіталі. Він лікував ОСОБА_9 , коли той звертався з болями у попереку. ОСОБА_9 двічі проходив лікування у відділенні, а потім був направлений до санаторія « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де лікувався 21 день. Коли ОСОБА_9 другий раз повернувся із зони АТО, повертатися назад і в подальшому відбувати військову службу він не бажав. Стан здоров`я ОСОБА_9 був придатним для подальшого проходження військової служби. У Чернігівському госпіталі є військово-лікарська комісія, на той час ОСОБА_4 був головою цієї комісії. Лікар вирішує питання про подання документів на розгляд комісії, а комісія розглядає і приймає рішення щодо обмеження військовослужбовця в подальшому проходженні військової служби. Після чого документи направляються на вищестоящу комісію для визначення придатності до військової служби. Технічно вплинути на рішення вищестоящої комісії не можливо. Ніяких пропозицій від ОСОБА_4 щодо звільнення ОСОБА_9 не було. ОСОБА_5 у 2015 році працював у Київській лікарській комісії. У ОСОБА_9 була патологія поперекового відділу хребта, яка не могла вплинути на обмеження в проходженні військової служби. Якщо хвороба не піддається лікуванню у місцевому госпіталі, якщо виникають труднощі у діагностиці захворювання, якщо не вистачає обладнання для обстеження, а також, якщо пацієнт сильно наполягає, його направляють у вищестоящий заклад для подальшого обстеження та лікування. У Центральному військовому шпиталі у м. Києві більші можливості для діагностики і лікування, і можуть бути виявлені більш тяжкі захворювання, які підпадають під перелік хвороб, визначених у Наказі № 402.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що у 2014-2015 роках він лікувався у Чернігівському військовому госпіталі, потім проходив реабілітацію у санаторії «Хмільник». У зв`язку з тим, що часто перебував на лікуванні від командира військової частини надходили нарікання. Тому він звернувся до ОСОБА_4 , який йому запропонував звільнитися з лав Збройних Сил за станом здоров`я, за що він повинен був віддати певну суму коштів. Сума спочатку була обумовлена менша, десь 1 500 доларів США, але потім зійшлись на 2 000 доларів США. Він подзвонив брату і розповів про вимагання коштів. Брат познайомив його зі співробітниками СБУ і в подальшому він виконував їх вказівки. Після передачі кошів у 2015 році йому почали погрожувати і він поїхав з України. Повернувшись у 2016 році він відбув покарання три місяці на гауптвахті за ст. 407 КК України. Пропозиція про звільнення за грошову винагороду надійшла від підполковника ОСОБА_4 . В АДРЕСА_5 , він зустрівся зі ОСОБА_4 і передав йому гроші у сумі 2 000 доларів США, поклавши їх у пакет. ОСОБА_4 обіцяв йому, що його госпіталізують у м. Києві і після цього буде визнаний комісією непридатним для подальшої служби. Він підтверджував, що зробить все можливе для визнання його обмежено придатним для подальшого проходження військової служби. З ОСОБА_5 розмовляв тільки один раз, по телефону, про те, коли приїздити на обстеження, як добратися до госпіталю, про строк перебування на лікуванні, про передачу грошей. Номер телефону ОСОБА_5 дав ОСОБА_4 . Грошові кошти йому дали співробітники СБУ. Також співробітники СБУ повідомили, що телефон буде прослуховуватись та пообіцяли, що допоможуть вирішити питання щодо звільнення та коштів не потрібно буде сплачувати.
Також, вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами:
- наказом першого заступника Міністра оборони України №143 від 30.10.2014 року ОСОБА_4 призначено начальником медичної частини 407 військового госпіталю (на 200 ліжок) військово медичного департаменту Міністерства оборони України (т.2 а. п. 13);
- наказом першого заступника Міністра оборони України №186 від 28.10.2013 року ОСОБА_5 призначено старшим лікарем інспектором відділу експертизи центральної військово лікарської комісії (м. Київ) (т.2 а.п. 6);
- медичними документами підтверджується, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно проходив лікування та обстеження як в Чернігівському військовому шпиталі, так і в Головному військовому клінічному госпіталі міста Київ (т.2 а.п. 41-95);
- повідомленням СБУ України в Чернігівській області від 26.08.2015 року, згідно якого начальник медичної служби військового шпиталю в місті Чернігові ОСОБА_4 вимагає неправомірну вигоду у військовослужбовця ОСОБА_9 в розмірі 2 000 доларів США за направлення останнього на військово-лікарську комісію, з подальшим сприянням звільнення його з військової служби за станом здоров`я (т.1 а.п. 111-113);
- заявою ОСОБА_9 від 26.08.2015 року, відповідно до якої останній просить притягнути до кримінальної відповідальності начальника медичної служби військового шпиталю А- 3120 ОСОБА_4 , який вимагає 2 000 доларів США з ОСОБА_9 за направлення на військово-лікарську комісію та сприяння у звільнення з військової служби за станом здоров`я (т.1 а.п. 114);
- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 29.08.2015 року, відповідно до якого, у присутності понятих, ОСОБА_9 були вручені грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, для подальшого використання з метою отримання фактичних даних про вимагання у нього неправомірної вигоди начальником медичної служби Чернігівського військового шпиталю в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.п. 117);
- протоколом обшуку від 29.08.2015 року та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом фіксації обшуку, відповідно до якого біля супермаркету «Велика Кишеня» та житлового будинку по вул.Незалежності у м.Чернігові, ОСОБА_4 з лівої задньої кишені видав пакет, в якому було виявлено грошові кошти в сумі 2 000 доларів США. ОСОБА_4 також повідомив, що невідомий чоловік підкинув у кишеню даний пакет (т.1 а.п. 128-130);
- протоколом огляду предметів від 02.09.2015 року, відповідно до якого під час огляду в поліетиленовому пакеті, який був вилучений у ОСОБА_4 29.08.2015 року, знаходяться грошові кошти в сумі 2 000 доларів США та їх серійні номери співпадають з тими, які були вручені ОСОБА_9 в присутності понятих (т.1 а.п. 131-137);
- оглянутими в судовому засіданні речовими доказами - кошти в сумі 2 000 доларів США, двадцять купюр номіналом 100 доларів США було встановлено збіг з серійними номерами купюр грошових коштів вилучених у обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно протоколу обшуку від 02.09.2015 року;
- протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.09.2015 року, протоколом огляду негласних слідчо (розшукових) дій від 12.10.2015 року та дослідженими в судовому засіданні аудіо записами, згідно яких фіксувались телефонні розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 28.08.2015 року з приводу обговорення питання щодо направлення ОСОБА_9 на військово-лікувальну комісію з подальшим сприянням звільнення його з військової служби за станом здоров`я; 29.08.2015 року розмова з приводу часу та місця зустрічі у м. Чернігові; телефонні розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 28.08.2015 року з приводу обговорення питання щодо направлення ОСОБА_9 на військово-лікувальну комісію з подальшим сприянням звільнення його з військової служби за станом здоров`я (т.1 а.п.144-145, 152, т.4 а.п.28-39), зокрема:
28.08.2015 року о 13 год 56 хв 45 с між ОСОБА_4 ( НОМЕР_6 ) та ОСОБА_5 ( НОМЕР_7 ) відбулася розмова тривалістю 2 хв 19 с у ході якої ОСОБА_5 спитав у ОСОБА_4 скільки ОСОБА_11 брати та повідомив ОСОБА_4 , що телефонував ОСОБА_12 і він сказав йому брати на третину більше чим сказав ОСОБА_4 , а саме брати по верхній планці і ще третину і як раз буде нормально. ОСОБА_4 відповів, що сказав ОСОБА_11 брати стільки ж коштів скільки і сказав ОСОБА_5 . ОСОБА_5 попросив ОСОБА_17 забрати у ОСОБА_10 , а вони тоді розберуться, а потім до нього приїде ОСОБА_12 і він його влаштує. ОСОБА_4 уточнює, скільки ОСОБА_5 сказав ОСОБА_11 брати, ОСОБА_5 повідомляє, що сказав ОСОБА_11 , щоб брав більше на третину, чим сказав ОСОБА_4 . ОСОБА_4 уточнює чи влаштує це всіх. ОСОБА_5 відповідає, що «звичайно, і тобі і мені і туди». ОСОБА_4 питає чи ОСОБА_12 знає про це. ОСОБА_5 відповідає, що сам ОСОБА_11 сказав. ОСОБА_4 обіцяє передзвонити ОСОБА_11 , а ОСОБА_5 знову просить його забрати у ОСОБА_10 , передзвонити потім, щоб забрав і зустрітися все обговорити. ОСОБА_4 погоджується, відповідає «добре, все порішаєм...»;
29.08.2015 року о 19 год 17 хв 50 с між ОСОБА_4 ( НОМЕР_6 ) та ОСОБА_5 ( НОМЕР_7 ) відбулася розмова тривалістю 1 хв 10 с у ході якої ОСОБА_4 будучи викритим працівниками правоохоронних органів попросив ОСОБА_5 звернувшись до нього по імені та по батькові вийти до нього з дому;
28.08.2015 року о 12 год 14 хв 50 с між ОСОБА_18 ( НОМЕР_8 ) та ОСОБА_5 ( НОМЕР_7 ) відбулася розмова тривалістю 4 хв. 26 с. у ході якої ОСОБА_12 поцівавився чи звати співрозмовника з абонентським номером НОМЕР_7 ОСОБА_19 , ОСОБА_5 відповів ствердно. ОСОБА_12 повідомив, що телефонує від ОСОБА_20 , який йому дав даний номер телефону. ОСОБА_5 повідомляє, що крім того, що говорив ОСОБА_21 , «хай ще буде запас з собою, я думаю вистачить..., ну я думаю ще третину від того візьми на всякий випадок.;
28.08.2015 року о 14 год 00 хв 39 с між ОСОБА_4 ( НОМЕР_6 ) та ОСОБА_18 ( НОМЕР_7 ) відбулася розмова тривалістю 2 хв 59 с у ході якої ОСОБА_4 уточнює у ОСОБА_10 чи спілкувався він з ОСОБА_22 . ОСОБА_12 відповідає, що спілкувався і все вирішили. ОСОБА_4 просить віддати йому, а він в свою чергу передасть ОСОБА_23 і останній все зробить та натякає ОСОБА_11 , щоб менше розмовляв по телефону про гроші. Домовляються про зустріч наступного дня;
29.08.2015 року о 14 год 04 хв 33 с між ОСОБА_4 ( НОМЕР_6 ) та ОСОБА_24 ( НОМЕР_7 ) відбулася розмова тривалістю 2 хв 01 с у ході якої ОСОБА_4 називає ОСОБА_10 по імені та домовляється про зустріч у вечірній час, приблизно у 6-7 годин, на Масанах, біля вулиці Незалежності та магазину «Велика кишеня»;
- протоколом за результатами аудіо -, відео контролю за особою від 16.09.2015 року, протоколом про результати контролю за вчинення злочину від 22.09.2015 року, протоколом огляду негласних слідчо (розшукових) дій від 09.10.2015 року та дослідженими в судовому засіданні аудіо -, відеозаписами, згідно яких зафіксована зустріч 29.08.2015 року ОСОБА_9 зі ОСОБА_4 , в ході розмови ОСОБА_4 дістає із заднього карману пакет та розкриває його, у цей час ОСОБА_9 дістав з гаманця грошові кошти купюрами по 100 доларів США та поклав до пакету (т.1 а.п.146-148, т.4 а.п. 18-21).
Таким чином, досліджені в судовому засіданні аудіо та відеозаписи та інші вищезазначені докази доводять, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 бажали отримати та отримали 29.08.2015 року від особи на ім`я ОСОБА_9 через ОСОБА_4 грошові кошти начебто за надання допомоги при проходженні ВЛК; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спілкувалися між собою щодо можливої госпіталізації особи на ім`я ОСОБА_9 до Головного військового шпиталю.
Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту стосовно того, що отримані докази за результатами негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимими, так як не були розкриті стороні захисту ухвали апеляційного суду Чернігівської області, оскільки вказані докази отримані в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законом на підставі ухвал апеляційного суду Чернігівської області від 27.08.2015 року (т.3 а.п.231-238) та результати яких містяться в протоколах та оптичних носіях.
Таким чином, порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено.
Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.369-2 КК України як умисні дії, які виразились в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Втім, суд вважає зазначену кваліфікацію дій обвинувачених помилковою та не може з нею погодитись з огляду на наступне.
Так, стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 якимось чином могли здійснювати вплив на прийняття членами комісії госпітальної експертизи ЦВЛК МО України рішення про непридатність ОСОБА_9 до подальшого проходження військової служби. Навпаки, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 в судовому засіданні вказали, що рішення про непридатність військовослужбовця для подальшого проходження служби приймаються більшістю голосів членів госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, а тому ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 не могли вплинути на рішення членів комісії.
Отже, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України, а тому обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.369-2 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке суд вважає доведеним за наведених вище підстав.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України являється злочином середньої тяжкості.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, позитивну характеристику з місця роботи, що ОСОБА_4 одружений, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, являється інвалідом 3-ої групи та вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно призначити покарання в межах санкції ч.2 статті 190 КК України у виді штрафу.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, позитивну характеристику за останнім місцем роботи, що ОСОБА_5 одружений, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, і приходить до висновку про те, що обвинувачений не становить тієї небезпеки для суспільства, яка передбачає його ізоляцію від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_5 доцільно призначити покарання в межах санкції ч.2 статті 190 КК України у виді штрафу.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений відповідно ухвал слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.09.2015 року.
Також, у вказаному кримінальному провадженні до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 50 000 грн.
Згідно листів начальника Чернігівського слідчого ізолятора від 01.09.2015 та 03.09.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнені з-під варти під заставу.
Таким чином, після набрання вироком законної сили внесену заставу повернути заставодавцям.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.
- компакт диски GEMBERD DVD+R та NANOTEX CD+R 52X - залишити у матеріалах кримінального провадження;
- грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, що знаходяться в Чернігівському обласному управління ВАТ «Державний ощадбанк України» - повернути власнику.
Заставу в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн, внесену згідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.08.2015 року за ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.
Заставу в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн, внесену згідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.08.2015 року за ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.
Скасувати арешт, накладений відповідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.09.2015 року на 3/5 частини квартири АДРЕСА_6 ; 1/4 частину квартири АДРЕСА_7 , що належать ОСОБА_5 .
Скасувати арешт, накладений відповідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.09.2015 року на 1/4 частину квартири АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_4 ; на транспортний засіб GEELY VR CROSS днз НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1