Справа № 296/1888/18
УХВАЛА
Іменем України
05 березня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в рамках кримінального провадження № 0000048, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого на посаді директора ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2018 р. до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000048, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

В клопотанні посилається на те, що слідчим відділом прокуратури області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000048 від 24.04.2017, в ході якого встановлено, що наказом голови Державної служби України з питань праці № 30-к від 31.01.2018 ОСОБА_6 призначено на посаду директора ДП «Житомирський експертно-технічний Держпраці».

12.12.2017 року близько 12 години, перебуваючи у службовому кабінеті ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський, 2, ОСОБА_6 висловив ОСОБА_7 вимогу про необхідність передачі йому неправомірної вигоди у сумі 140 000 грн., за оформлення дозвільних документів (зокрема експертних висновків стану безпеки виробництва) для належного функціонування автозаправної станції в м. Новоград-Волинський Житомирської області.

У невстановлений слідством час, ОСОБА_6 залучив до вчинення злочинний дій ОСОБА_8 , про що повідомив ОСОБА_7 у ході зустрічі, що відбулась 22.12.2017 року у приміщенні ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці».

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та згідно домовленості з ОСОБА_6 , 22.12.2017 близько 14 години ОСОБА_8 , у приміщенні спортзалу по АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_7 першу частину неправомірної вигоди у сумі 70 000 грн., вказавши на необхідність передачі іншої частини після одержання відповідних дозвільних документів.

02.03.2018 року близько 16 години ОСОБА_8 у приміщенні за місцем розташування ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» одержав для ОСОБА_6 другу частину неправомірної вигоди у сумі 70 000 грн., 24 000 грн., з яких повернув ОСОБА_7 , як витрачені останнім на офіційні проплати за оформлення дозвільних документів.

Цього ж дня, ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 03.03.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

На підтвердження вини підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення надано ряд зібраних у провадженні доказів, зокрема: протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 16.12.2017 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 16.12.2017 р.; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 22.12.2017 р.; протоколом огляду, маркування, вручення грошових коштів від 02.03.2018 р.; протоколом затримання ОСОБА_6 від 02.03.2017 р.; протоколом затримання ОСОБА_8 від 02.03.2017 р..

З посиланням на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що наявні у кримінальному провадженні докази вини підозрюваного вказують на те, що саме перебування ОСОБА_6 на посаді директора ДП «Житомирський експертно-технічний Держпраці», сприяли вчиненню кримінального правопорушення у сфері службової діяльності. Доказом існування ризиків того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, поведінка підозрюваного під час його затримання та його суб`єктивне ставлення до злочину. Так, у ході затримання підозрюваний стверджував, що його підставили, він нічого не робив, відмовився від надання будь-яких показів у провадженні. Саме вказані обставини кримінального провадження, на думку слідчого, дають змогу з найбільшою вірогідністю спрогнозувати, що підозрюваний намагатиметься ухилитись від слідства та суду. З метою приховування своїх злочинний дій, ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину в якості посередника залучив ОСОБА_8 , колишнього працівника правоохоронного органу.

З огляду на це, слідчий, враховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 здатний незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які є працівниками експертних установ котрі залучались до виконання експертних висновків стану безпеки виробництва необхідних для належного функціонування АЗС в м. Новоград-Волинський, які наразі не допитувались, у зв`язку із проведенням першочергових слідчих дій. Крім того, підозрюваний, виконуючи службові обов`язки, має реальну змогу знищити, підробити або- спотворити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, зокрема документи, що стосуються діяльності державного підприємства та виконання робіт по оформленню дозвільних документів на АЗС ОСОБА_7 ..

Прокурор і слідчий заявлене клопотання у судовому засіданні підтримали із зазначених у ньому підстав, при цьому вказали на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваним ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому, на думку прокурора і слідчого, застосування стосовно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти можливості виникнення вищевказаних спроб зі сторони останнього.

Підозрюваний і захисник заперечували обґрунтованість клопотання і просили відмовити у його задоволенні.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, підозрюваний вказує на відсутність у його діях ознак кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема з огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182) (відповідне положення наведено у абзаці 4 розділу 1 узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ).

Таким чином доводи підозрюваного і захисту, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті після закінчення досудового розслідування, оскільки при розгляді клопотання вказані доводи підозрюваним оцінюються в контексті доведення своєї невинуватості, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не має, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.

Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого повного підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо ризиків за ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно, а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Разом з тим, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання і реєстрації в м. Житомирі, є одруженим, у нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, одна з яких має п`ять місяців віку від народження, також у підозрюваного є хворий батько, інвалід 2 групи безстроково та постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, який потребує допомоги від останнього, що вказує на наявність у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, а також приймаючи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 21 години по 08 годину наступного дня;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0000048 та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 ..

Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1