Справа № 192/1902/17
Провадження № 1-кп/192/69/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Бутовичівка Солонянського району дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , не працює, має вищу освіту, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, громадянин України, військовозобов`язаний, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 17 вересня 2017 року в денний час доби, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, знаходячись на земельній ділянці, яка розташована на відстані 400 метрів на захід від с.Миколо-Мусіївка Солонянського району Дніпропетровської області, викопав та привласнив, тим самим керуючись прямим умислом, направленим на незаконне поводження з вибуховими речовинами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тим самим незаконно придбав без передбаченого законом дозволу споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, котрий відноситься до категорії вибухових речовин та придатний до вибуху, яку почав носити та зберігати при собі.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушеня.
В судовому засіданні пояснив, що вдень 17 вересня 2017 року, він знаходячись на земельній ділянці, яка розташована на відстані 400 метрів на захід від с.Миколо-Мусіївка Солонянського району Дніпропетровської області, шукав зі своїм знайомим метал та викопав споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, після чого став зберігати її при собі, оскільки хотів виготовити з неї попільничку та переніс гранату до себе додому, а 18 вересня 2017 року приблизно об 11 годині 30 хвилин він знаходився в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області та мав при собі в лівій нагрудній кишені сорочки вказану гранату. Його зупинили працівники поліції та під час його особистого огляду виявили та вилучили у нього споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1. Свою вину визнав повністю, каявся у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Умисні дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Крім того, вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими матеріалами, а саме:
-висновком експерта №35/5.2/439 від 24 жовтня 2017 року, згідно якого предмет круглої форми, зовнішньо схожий на гранату часів Великої Вітчизняної Війни, що був вилучений під час складання адміністративного протоколу та особистого огляду ОСОБА_3 являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини тротил, а саме: спорядженим корпусом ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 часів Великої Вітчизняної Війни та відноситься до категорії вибухових речовин, придатний для вибуху. Даним доказом підтверджується, що предметом злочину є вибухова речовина, яку обвинувачений незаконно придбав, зберігав та носив при собі.
Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочину, є належними, допустимими та достовірними і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені злочину за пред`явленим обвинуваченням.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом встановлено - щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України, оскільки свою вину обвинувачений визнав в повному обсязі, в порядку ст. 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, а тому суд вважає, що призначення покарання зі звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку буде достатнім для виправлення обвинуваченого.
Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст.100, 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 494 (чотириста дев`яносто чотири) гривні 35 копійок в дохід державного бюджету.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1