Номер провадження: 11-кп/785/404/18
Номер справи місцевого суду: 508/579/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 05.12.2017 року у кримінальному провадженні №0000177, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

-07.12.1998 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.140 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;

-01.11.2000 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 94 КК України до позбавлення волі строком 11 років, в силу ст. 46 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі невідбутих по вироку Миколаївського районного суду Одеської області від 07.12.1998 року, до відбування рахувати 11 років 6 місяців;

- 09.11.2012 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 14.10.2014 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. 17.02.2015 року ухвалою апеляційного суду Одеської області за ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.69 КК України 2 роки позбавлення волі. Звільнився з Одеської виправної колонії (№14) 09.06.2016 року (судимість не знята та не погашена),

визнано винним та засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу не обирався.

Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів.

встановив:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він скоїв злочин за наступних обставинах. Так, 13.06.2017 року приблизно о 02 годині прибув до будинку ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись відпочинком господаря та відсутністю сторонніх осіб, темною порою доби, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою таємного викрадення чужого майна з власної наживи, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, через дерев`яні двері проник до підсобного приміщення ОСОБА_8 , звідки таємно викрав: гумову шлангу чорного кольору, довжиною 25 метрів б/в, вартістю 225 гривень та білий поліетиленовий мішок, б/в вартістю 2 гривні 50 копійок, після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 проник до господарського приміщення (курника), з якого викрав двох гусей, на загальну суму 400 гривень. З викраденим зник та розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 627 гривень 50 копійок.

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, а саме застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся, визнав себе винним, відшкодував повністю матеріальний збиток потерпілій, яка не наполягала на позбавленні волі обвинуваченого, а тому можливо звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений та потерпіла були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явились, про причину неявки не повідомили, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржуваний вирок без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, під час розгляду справи суд визнав попередні вчинення кримінальних правопорушень обставиною, яка обтяжує покарання, та а обставиною, що його пом`якшує - щире каяття.

Врахована судом також і думка потерпілої щодо відсутності у неї будь-яких претензій до обвинуваченого.

Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного - наявність у нього судимостей, вчинення кримінального правопорушення в період наявності незнятої та непогашеної судимості, негативні характеристики та відсутність працевлаштування, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, та призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Згідно зі ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Доводи обвинуваченого необхідності застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання є безпідставними, оскільки обвинувачений жодним чином не мотивував їх та не навів суду доводів щодо наявності будь-яких інших обставин, які пом`якшують покарання та не були враховані судом першої інстанції, а також переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог. Інших доводів, які б не були враховані судом першої інстанції, апеляційному суду представлено не було.

За наведених обставин, апеляційний суд визнає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4