НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
06 жовтня 2017 року Справа № 322/945/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, є інвалідом ІІІ групи, має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
08 липня 2017 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення магазину ПП «Земскова» по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі столу, який знаходився біля вхідних дверей у вищевказаний магазин, таємно викрав мобільний телефон «NOMI I504», вартість якого згідно з висновком експерта № 10-1001 від 21.08.2017 становить 800,00 грн., який належав потерпілій ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останній матеріальні збитки на вищевказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

04.09.2017 між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов зазначеної угоди про примирення її сторони у судовому засіданні визнали вищезазначені обставини, встановлені під час досудового розслідування. При цьому, шкода, пов`язана із вчиненням злочину відшкодована обвинуваченим у повному обсязі до підписання угоди.

Сторони угоди узгодили призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Учасники кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити укладену угоду.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження укладеної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду в порядку, передбаченому ст.ст. 468 475 цього Кодексу.

Пунктом першим ч. 1 ст. 468 КПК України передбачено можливість укладення в кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

В ході підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Також, судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України, а узгоджена сторонами міра покарання відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної сторонами угоди про примирення та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», обґрунтоване тим, що він є інвалідом ІІІ групи, а також має на утриманні малолітню дитину.

Учасники судового провадження не заперечили проти задоволення клопотання обвинуваченого про застосування до нього амністії.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Посилання обвинуваченого на те, що він має на утриманні малолітню дитину судом не береться до уваги, у зв`язку з відсутністю доказів того, що обвинувачений не був позбавлений відносно неї батьківських прав, що є необхідною умовою для застосування амністії на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Водночас, згідно з п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, та особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України особи, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано, зокрема інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

На день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», 07.09.2017, ОСОБА_4 визнано інвалідом третьої групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АД № 153836 від 11.02.2011.

Обставини, за яких до ОСОБА_4 не може бути застосована амністія, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

З огляду на викладене, суд визнає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 174, 314, 373 376, 394, 395, 474, 475, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. Затвердити угоду про примирення від 04 вересня 2017 року, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

2. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

3. Клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього амністії задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного йому за цим вироком на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

4. Речові докази у справі:

- мобільний телефон «NOMI I504», що зберігається у потерпілої ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_6 та скасувати арешт цього майна.

5. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1