Провадження № 11-кп/780/302/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 17 13.03.2018

УХВАЛА
іменем України
13 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 192 КК України повернуто прокурору,
В С Т А Н О В И Л А:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001866 від 31.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 192 КК України.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001866 від 31.03.2017 року щодо ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, повернуто прокурору. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт містить недоліки, які унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження і не відповідає вимогам ст. 291 КК України у зв`язку з відсутністю належним чином сформульованого обвинувачення через незрозумілість об`єктивної сторони злочину, в якому ОСОБА_9 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 192 КК України, - способу заподіяння майнової шкоди шляхом розпорядження грошовими коштами чи частиною майна, тому суд зазначає, що така неконкретність обвинувачення порушує право обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Крім того місцевий суд зазначає, що потерпіла ОСОБА_7 до участі у кримінальному провадженні № 0001866 не залучалась.
На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001866 від 31.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 192 КК України, та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України. Як зазначає апелянт, обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, а тому відсутні підстави для його повернення прокурору.
Потерпіла ОСОБА_7 у своїх запереченнях зазначає, що доводи прокурора не спростовують висновків суду щодо неконкретності об`єктивної сторони злочину. Стосовно отриманої нею пам`ятки, на яку посилається прокурор, та її допиту у якості потерпілої зауважує, що слідчим відділом Києво-Святошинського РВП Київської області розслідується ряд кримінальних справ за її заявами стосовно злочинного заволодіння її майном, в даному кримінальному провадженні це майно також фігурує, тому, з метою захисту своїх прав, вона з`явилася до слідчого, була допитана та зазначила, що з боку ОСОБА_9 та його посібників мало місце саме злочинне заволодіння її майном шляхом шахрайства, тобто вчинений ним злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України. Тому просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора вважає такою, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілої та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року, ухваленої за результатами підготовчого судового засідання, підставою для повернення обвинувального акта прокурора, на думку суду, є порушення органом досудового слідства вимог ст. 291 КПК України при його складанні.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_9 , вимогам ст. 291 КПК України.
Так,обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 є неконкретним, містить суттєві суперечності як при викладі фактичних обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і при формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 192 КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 192 КК України, характеризується відсутністю ознак шахрайства. Особа, яка вдається до обману або зловживання довірою, не заволодіває чужим майном, не обертає його на сувою або інших осіб користь, не отримує право на таке майно.

Але, викладаючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, та формулюючи обвинувачення за вказаною статтею закону України про кримінальну відповідальність, орган досудового розслідування зазначає про те, що ОСОБА_9 умисно, шляхом обману та зловживанням довірою ОСОБА_7 , за відсутності ознак шахрайства, заволодів земельною ділянкою площею 0,145 га з кадастровим номером :06:002:0007 та об`єктом незавершеного будівництва, готовністю 93%, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:002:0007 за адресою: АДРЕСА_1 . Далі, викладаючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, та формулюючи обвинувачення за вказаною статтею закону України про кримінальну відповідальність, орган досудового розслідування зазначає, що в подальшому ОСОБА_9 уклав з ОСОБА_10 договір іпотеки, відповідно до якого останній надав ОСОБА_9 позику в сумі 1 234 158 грн., повідомивши ОСОБА_10 недостовірну інформацію, що він являється реальним і єдиним власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0007 та будинку, який на ній побудований за адресою: АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 з метою ухилення від відповідальності, оскільки грошові кошти в сумі 1 234 158 грн., ним обернені на власну користь, уклав з ОСОБА_7 мирову угоду, на підставі якої земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва, готовністю 93%, який розташований на земельній ділянці, розділено між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в рівних частинах. В подальшому, для доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_9 написав заяву про неможливість повернення грошових коштів за договором іпотеки, укладеного між ним та ОСОБА_10 , чим надав згоду на стягнення даної земельної ділянки та об`єкту незавершеного будівництва, який розташований на ній, на користь ОСОБА_10 в рахунок погашення заборгованості по договору іпотеки. Таким чином ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1 234 158 грн. та розпорядившись ними на власний розсуд, заподіяв майнову шкоду ОСОБА_7 шляхом обману останньої за відсутності ознак шахрайства, скориставшись при цьому 1/2 часткою майна, право на яке мала ОСОБА_7 .

Таким чином, доводи апеляції прокурора, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що розгляд кримінального провадження при наявності вказаних суперечностей та неконкретності викладеного обвинувачення, порушує право обвинуваченого за захист від конкретного обвинувачення, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, та виключає можливість призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001866 від 31.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 192 КК України, повернуто прокурору, є законною, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 192 КК України, повернуто прокурору, - без зміни.

Головуючий:

Судді: