Справа № 143/453/16-к
Провадження №11-кп/772/1043/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 на вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 01 червня 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Оратівського району, с. Закриниччя, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, працюючого черговим по переїзду Козятинської дистанції колії, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень.

Вирішено питання судових витрат та долю речових доказів,

в с т а н о в и в :
16 грудня 2015 року біля 22 год. обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи у домогосподарстві, що розташоване по АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та іншими знайомими, розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав безпричинно чіплятися до ОСОБА_13 . В подальшому, побачивши, що ОСОБА_10 , вийшов у двір - ОСОБА_13 також вийшов за ним вслід де між ним продовжилась словесна перепалка. В подальшому, ОСОБА_10 , перебуваючи на території подвір`я вказаного домоволодіння, безпричинно, проявляючи грубу силу та фізичну перевагу над потерпілим, наніс, ОСОБА_13 декілька ударів кулаком правої руки в обличчя та тулуба. Захищаючись ОСОБА_13 також декілька разів вдарив ОСОБА_10 по тулубу та обличчю. Після цього обвинувачений ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, один удар кулаком правої руки в область грудної клітки, від яких останній впав на землю. В подальшому бійка продовжувалась у веранді будинку, в ході якої ОСОБА_13 захищаючись відступив та зачепившись за поріг упав. Після побиття знайомі, що перебували в житловому будинку ОСОБА_12 допомогли ОСОБА_13 дійти до ліжка в одній із кімнат житлового будинку та лягти на нього. Згідно висновку судово-медичного експертизи № 165 від 21.01.2016 року, у ОСОБА_13 , виявлено: садна та синці на обличчі, три садна в ділянці правого плеча, два садна в ділянці правої гомілки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вранці, наступного дня ОСОБА_14 в одній із кімнат де відпочивав ОСОБА_13 виявила, що він помер.
Потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування норм матеріального права, просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не зроблено оцінку доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності у сукупності для зазначеного вироку суду.
Не враховано, що згідно висновку судово-медичної експертизи №165 смерть ОСОБА_13 настала від закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась перелом лобової кістки справа (очноямкової частини) крововиливами під оболонки головного мозку. Даний підсумок підтверджується секційною гістологічними картинами. Вказана закрита черепно-мозкова травма є тяжким тілесним ушкодженням за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння (п.п.2.1.3.вд) «Правил судово-медичного визначення ступенем тяжкості тілесних ушкоджень «між вказаною травмою та смертю ОСОБА_13 прямий причинний зв`язок.
Фактично в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_13 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть. Тобто кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.296 КК України неправильна. На що зверталась увага апелянтом та його представником в судовому засіданні. Проте суд першої інстанції у оскаржуваному вироку не зазначив на заподіяння якого ступеня тілесних ушкоджень ОСОБА_13 був спрямований умисел ОСОБА_10 . Тому є неповнотою судового розгляду не дослідження обставин отримання ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинили його смерть.
Із показань допитаних судом свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , встановлено, що з 14.12.2015 року по 16.12.2015 року на обличчі у ОСОБА_13 ніяких тілесних ушкоджень не було, проте ці показання у вироку не зазначені. Не взято до уваги і показання свідка ОСОБА_19 про те, що він не бачив щоб ОСОБА_13 падав на залізничні колії. Показання зазначених свідків спростовують показання спеціалістів судово-медичних експертів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які повідомили, що за день-два ОСОБА_13 отримав черепно-мозкову травму, з якою міг бути у свідомості та виконувати будь-які дії та фізично працювати.
Досудовим розслідуванням та судом не встановлено коли і ким був переодітий ОСОБА_13 у старий зношений і брудний одяг ( ОСОБА_12 )? Адже судом було встановлено, що ОСОБА_13 за життя був охайним, завжди носив чистий одяг, в якому і приїхав до ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 , неоспорюючи кваліфікації дій засудженого ОСОБА_10 , у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеня тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить оскаржуваний вирок скасувати через м`якість призначеного покарання останньому, ухваливши новий вирок яким визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.296 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Свої вимоги мотивує, тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_10 не в повній мірі врахував, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, наведена обставина свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Потерпілий ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора просить її залишити без задоволення, оскільки дана апеляційна скарга подана останнім на захист обвинуваченого ОСОБА_10 , а не на його засудження.

Обвинувачений ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційні скарги прокурора та потерпілого, просив їх залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін, оскільки злочин, передбачений за ч.1 ст.296 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, відповідно до висновку експерта №34-к від 01.02.2016 року та згідно пояснень лікарів-експертів ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , які були допитані в суді першої інстанції, вбачається, що між діями обвинуваченого та смертю ОСОБА_13 причинного зв`язку немає, він обвинувачуються за нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав доводи викладені в його апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги прокурора та потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою окрім іншого зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті ) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; мотиви зміни обвинувачення, підстави визначення частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Ч.2 ст.337 КПК України передбачає, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунуте додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Суд не вправі змінити формулювання обвинувачення за його фактичними обставинами, якщо це вносить зміни в обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, а також змінити юридичну кваліфікацію пред`явленого обвинувачення, якщо це обтяжує покарання обвинуваченого в частині наслідків вчиненого діяння і за своїм змістом суттєво відрізняється від викладеного у обвинувальному акті, зокрема, в частині перебігу події, її місця та тривалості, характеру та локалізації нанесення ударів обвинуваченим та потерпілим, падіння останнім в ході бійки, виявлення потерпілого померлим наступного дня.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції в порушення вимог ст.337 КПК України змінив формулювання обвинувачення за його фактичними обставинами, при цьому прокурором обвинувачення відповідно до ст.338 КПК України не змінювалося, підстави зміни обвинувачення суд першої інстанції в оскаржуваному вироку не мотивував.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Для визнання вироку законним і обґрунтованим необхідно, щоб формулювання обвинувачення, що наводиться в ньому, було послідовним і не містило внутрішніх суперечностей.

Оскільки суд першої інстанції змінив формулювання обвинувачення ОСОБА_10 за його фактичними обставинами, яке відрізняється від змісту обвинувачення зазначеного в обвинувальному акті, це свідчить про його невідповідність вимогам ст.370 КПК України, вказує на істотні порушення судом кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку.

Крім того, суд призначаючи обвинуваченому покарання у виді штрафу (за розміром наближене до мінімального), яке є найменш суворим з огляду на санкцію ч.1 ст.296 КК України, належним чином його не обґрунтував, не врахував роз`яснення ПВСУ, які містяться у постановах №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», залишив поза увагою думку потерпілого щодо необхідності суворого покарання обвинуваченого, враховуючи обставини скоєного, колегія суддів вважає, що при новому розгляді в разі доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за відсутності нових обставин, які б пом`якшували його покарання, призначене покарання слід вважати м`яким.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, з огляду на що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та прокурора задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що допущенні судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому колегія суддів, вважає за необхідне оскаржуваний вирок скасувати, а справу повернути в суд першої інстанції для призначення нового розгляду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 01 червня 2017 року стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст.296 КК України через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок м`якості призначеного покарання скасувати, матеріали кримінального провадження повернути в той же суд для призначення нового розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом