н/п 1-кп/490/687/2017

У Х В А Л А
06 грудня 2017 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, одруженим, має на утриманні малолітню дитину, має базову загальну середню освіту, не працює, проживає адресою: АДРЕСА_1 ,
у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -
Учасники судового провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , сторона захисту: законний представник ОСОБА_6 , захисник підозрюваного ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку із підозрою у вчиненні останнім суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про визнання доказу недопустимим, а саме просить суд визнати недопустимим протокол слідчого експерименту від 20 серпня 2016 року з участю свідка ОСОБА_8 . В обґрунтування свого клопотання остання вказала, що зазначений протокол не містить описової частини. Прокурор проти заявленого протоколу заперечував, зазначевши що фіксування слідчої дії здійснювалось за допомогою відеозапису.
Потерпілий ОСОБА_5 та законний представник підозрюваного ОСОБА_6 вирішення клопотання залишили на розсуд суду. Заслухавши думку учасників судового процесу, оглянувши протокол слідчого експерименту від 20 серпня 2016 року, суд приходить до висновку, що клопотання задоволеню не підлягає. Згідно до ч.1 ст.86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Фіксацію протоколу слідчого експерименту від 20 серпня 2016 року за участю свідка ОСОБА_8 було здійснено за допомогою відеозапису, про що зазначено у вказаному протоколі. Вказаний відеозапис долучений на оптичному диску до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до ч.1, 2 ст.104 КПК України, у випадках, передбачених цим кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
Вбачається, що жоден із учасників проведення вказанї слідчої дії не наполягав на внесенні тексту показань до протоколу.
З огляду на наведене вище суд вважає, що даний протокол отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, таким чином клопотання захисника ОСОБА_7 задоволеню не підлягає. Керуючись ч.2 ст.89, ст.104, 240, 376 КПК України
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання про визнання у порядку, передбаченому ч.2 ст.89 КПК України, недопустимими доказами відомостей, що містяться у протоколі проведення слідчого експеременту, проведеного 20 серпня 2016 року за участю свідка ОСОБА_8 , наданого прокурором для дослідження у судовому засіданні 06 грудня 2017 року - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1