Справа № 504/4612/17
Провадження № 1-кс/504/128/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018 смт. Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

за участі слідчого ОСОБА_4 ,

за участі підозрюваного ОСОБА_5 ,

за участі адвоката ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, клопотання старшого слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , про тимчасове відсторонення підозрюваного ОСОБА_5 від посади голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Комінтернівському районному суді Одеської області перебуває вказане клопотання слідчого.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 подав клопотання про заміну слідчого ОСОБА_4 на іншого слідчого, оскільки, на його думку, цим самим слідчим вчинений відносно ОСОБА_5 злочин в стінах Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області, який передбачений положенням ч.1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав своє клопотання.

Прокурор, слідчий та захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечували проти даного клопотання, пославшись на те, що це клопотання не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до правил ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування, і уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування.

До повноважень саме керівника органу досудового розслідування належить право відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора, та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування.

Згідно ч.5 ст.40 КПК України при здійсненні досудового розслідування слідчий є самостійним у своєї діяльності, а саме: право починати досудове розслідування, приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням.

Втручання в діяльність слідчого, крім керівника органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду є незаконним і тягне за собою кримінальну відповідальність за ст. 343 КК України.

Таким чином, до повноважень слідчого судді не входить питання розгляду заміни слідчого під час досудового розслідування, в тому числі, і у зв`язку із можливим вчиненням слідчим (слідчими) кримінального правопорушення.

В судовому засідання підозрюваний ОСОБА_5 заявив відмову від захисника ОСОБА_6 , пославшись на те, що цьому захиснику він не довіряє, на його думку адвокат не вчиняє захист в його інтересах, тому не бажає, щоб адвокат приймала участь в судовому засіданні в якості його захисника.

Одночасно підозрюваний ОСОБА_5 заявив, що має бажання аби його захист здійснював ОСОБА_7 заступник голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області з юридичних питань, який має юридичну освіту, але не є адвокатом.

Сам ОСОБА_7 подав заяву якою також просив суд надати йому дозвіл на представлення кваліфікованого захисту підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 послався на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на рішення «Загородній проти України», яке набуло статусу остаточного 24.02.2012 року.

Прокурор, слідчий та захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечували проти даного клопотання, пославшись на те, що це клопотання не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку:

Інтереси підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000118 від 24.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, представляв захисник-адвокат ОСОБА_8 , який був призначений підозрюваному Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області.

В судовому засіданні 03.01.2018 року підозрюваний заявив, що на початку січня 2018 року відмовився від захисника адвоката ОСОБА_8 , а адвокат ОСОБА_8 заявив що відмовився від надання захисту підозрюваному через свою хворобу.

02.01.2018 року підозрюваному ОСОБА_5 Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області призначено нового захисника адвоката ОСОБА_6 (доручення від 02.01.2018 року № 015-0000016).

В судовому засіданні 09.01.2018 року судом здійснено заміну захисника ОСОБА_8 на захисника ОСОБА_6 з дотриманням порядку ч. 2 ст. 54 КПК України.

Однак, підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився і від послуг захисника-адвоката ОСОБА_6 .

Щодо питання залучення до участі у справі в якості захисника ОСОБА_7 слідчий суддя виходить з наступного:

Для забезпечення права на захист від обвинувачення в Україні діє адвокатура (ст. 59 Конституції України).

Розвиваючи послідовно це нормативне положення Основного Закону, законодавець у КПК України встановлює правила, закріплене у ст. 45 КПК України, згідно якого захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного. Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Посилання підозрюваного ОСОБА_5 на зміст та висновки рішення Європейського суду з прав людини «Загородній проти України», яке набуло статусу остаточного 24.02.2012 року, є безпідставними, оскільки при наявності змістовно-темпоральної колізії в конкуренції перебувають два колізійних принципи: темпоральний принцип, який передбачає, що наступна (у даному випадку загальна) норма скасовує дію попередньої норми і змістовний принцип, який означає, що спеціальна норма (старіша норма) скасовую дію загальної (новішої норми).

В своєму рішення «Майзіт проти Росії» від 20.01.2005 року Європейський Суд з прав людини постановив, що, відповідно до п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції провадження у кримінальній справі має проходити з належним представництвом сторони захисту; втім це не означає, що обвинуваченому забезпечується право самому вирішувати, у якій спосіб йому має надаватися правова допомога. Спосіб надання правової допомоги регламентується внутрішньодержавними процесуальними правилами. Суд зауважив, що право обирати захисника не може вважатися абсолютним, навіть попри важливість забезпечення конфіденційності взаємин особи з її адвокатом. Це право може обмежуватись, зокрема, у випадку, коли йдеться про одержання безоплатної правової допомоги, а також тоді, коли суддя в інтересах правосуддя вирішує, чи повинен він призначити особі адвоката за власною ініціативою. Вирішуючи питання про призначення особі адвоката, суддя, зрозуміло, має враховувати її побажання. Однак він може й не взяти їх до уваги, якщо є достатні та належні причини для висновку про те, що цього вимагають інтереси правосуддя.

У цій же справі Європейський Суд констатував, що державні органи не можуть відповідати за кожний недолік, допущений офіційно призначеним адвокатом під час представництва інтересів особи. Відповідно до п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції компетентні державні органи повинні втрутитися лише тоді, коли недолік у захисті інтересів особи з боку адвоката є для них безпосередньо очевидним чи коли вони довідаються про такі недоліки у якийсь інший спосіб.

Отже діючий Кримінальний процесуальний закон допускає лише те, що захисником у кримінальному провадженні може бути лише адвокат, і не допускає участі інших осіб в якості захисника.

Таким чином, клопотання підозрюваного ОСОБА_5 в цій частині не засновано на законі, і не може бути задоволено.

Вирішуючи питання відмови від другого захисника-адвоката, що вдруге призначений державою підозрюваному, слідчий суддя виходить з наступного:

Питання відсторонення від посади вирішується в присутності захисника підозрюваного (ст. 156 КПК України), отже участь захисника через цю норму є обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 КПК України відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, для здійснення захисту за призначенням.

Слідчий суддя ще раз повторює, що державні органи не можуть відповідати за кожний недолік, який, можливо, допущений офіційно призначеним адвокатом під час представництва інтересів особи.

Відповідно до п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції компетентні державні органи повинні втрутитися лише тоді, коли недолік у захисті інтересів особи з боку адвоката є для них безпосередньо очевидним чи коли вони довідаються про такі недоліки у якийсь інший спосіб.

Однак, слідчий суддя констатує, що неналежне надання захисту адвокатом ОСОБА_6 не є очевидним для слідчого судді, навпаки, захист здійснюється кваліфіковано, в межах компетенції та в інтересах підозрюваного.

Таким чином, відмова від захисника ОСОБА_6 на даній стадії не може бути прийнята.

Слідчий суддя виходить з того, що правилами ст. 48 КПК України передбачено право підозрюваного залучити у будь-який момент захисника самостійно.

Правилом ст. 51 КПК України визначено, що договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині першій статті 45 цього кодексу, а також інші особи, які діють в іі інтересах, за її клопотаннями або за її наступною згодою.

Отже слідчий суддя вважає можливим надати підозрюваному ОСОБА_5 час на реалізацію наданого йому процесуальним законом права на самостійне укладення договору із захисником-адвокатом, а саме до 11 січня 2018 року.

Інші клопотання не заявлені.

На підставі наведеного, керуючись ст. 45, 48, 49, 51, 54, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про заміну слідчого відмовити.
У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про допуск до участі у кримінальному провадженні в якості захисника особи, яка не є адвокатом - відмовити

У прийнятті відмови підозрюваного ОСОБА_5 від захисника- адвоката ОСОБА_6 відмовити.

Надати підозрюваному ОСОБА_5 час на реалізацію наданого йому процесуальним законом права на самостійне укладення договору із захисником-адвокатом, а саме до 11 січня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1