В И Р О К
іменем України
20 вересня 2017 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001010 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , судимий: 1) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2013 року за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу 850 грн.; 2) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.07.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, в силу ст. 75 КК України від покарання звільнений з випробуванням на строк 3 роки,

у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:
28 серпня 2016 року близько 17:00 години в АДРЕСА_1 по в`їзду Павлова ОСОБА_7 і ОСОБА_6 спільно вживали спиртні напої, під час чого у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, повторно відкрито викрав належні ОСОБА_6 мобільний телефон "Samsung nano slim body s-5", з карткою пам`яті "Kingston Mikro SD-ColG", об`ємом пам`яті 1Gb, та мобільний телефон "S-Tell S2-03", загальною вартістю 3711 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Того ж числа, близько 17:10 години в с. Таранівка Зміївського району Харківської області по в`їзду Павлова ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, навмисно наніс не менше двох ударів правим кулаком в обличчя ОСОБА_6 , чим завдав останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі, множинні синці та садна на лівій бічній поверхні шиї.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду винним себе не визнав та просив не призначати суворе покарання.

Водночас, заперечуючи свою вину у вказаних злочинах, ОСОБА_7 показав, що дійсно 28.08.2017 року в с. Таранівка зустрів ОСОБА_6 , який йому запропонував разом вжити спиртні напої, на що він погодився. Після вживання спиртних напоїв він пішов додому, а ОСОБА_6 залишився сидіти на тому ж місці, де вони вживали спиртне. Через деякий час він повернувся до ОСОБА_6 , який почав пред`являти претензії щодо викрадення у нього мобільних телефонів. При цьому, він телефони не викрадав, тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв. Через деякий час, один із мобільних телефонів був знайдений поблизу того місця, де вони вживали спиртне. Куди подівся інший телефон, він не знає.

Стверджував, що потерпілий його оговорив, однак обставин, які б давали суду підстави для сумнівів у показаннях потерпілого, не вказав.

Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.08.2016 року, підтверджується, що 28.08.2016 року близько 17:00 години саме ОСОБА_7 відкрито викрав у потерпілого мобільні телефони, а через деякий час завдав йому тілесні ушкодження. (а. п. 188-189).

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 наполягав на тому, що 28.08.2016 року ОСОБА_7 забрав у нього два мобільні телефони, при цьому викручував йому руки. Через деякий час, того ж дня, коли він пред`явив ОСОБА_7 претензії щодо викрадених у нього телефонів, ОСОБА_7 його побив.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту, з фототаблицею, від 30.08.2016 року, підтверджується, що потерпілий ОСОБА_6 на місці події показав про обставини відкритого викрадення у нього мобільних телефонів та спричинення йому легких тілесних ушкоджень, що були вчинені ОСОБА_7 (а. п. 190-195).

Відомості, повідомлені потерпілим ОСОБА_6 у заяві від 29.08.2016 року, під час слідчого експерименту 30.08.2017 року, а також під час судового розгляду є послідовними, відсутні підстави для сумнівів у їх достовірності.

З показаннями потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються показами свідка ОСОБА_9 про те, що 28 серпня 2016 року в с. Таранівка він зустрів ОСОБА_7 , який був у стані сп`яніння, та його дівчину. Там же перебував ОСОБА_6 , який розповів, що у нього викрали мобільні телефони та пенсійне посвідчення. За допомогою ліхтаря вони у кущах знайшли один телефон, а інший, зі слів ОСОБА_7 , знаходився у нього вдома.

Свідок ОСОБА_10 , який є батьком обвинуваченого, показав, що йому відомо про спільне вживання спиртних напоїв його сином ОСОБА_7 разом з потерпілим ОСОБА_6 , який заходив до нього додому та висловлював вимогу повернути йому телефон. Однак, зі слів сина йому відомо, що він телефони не викрадав. Вважав, що потерпілий сам загубив свої мобільні телефони, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння.

Даними протоколу огляду предметів від 30.08.2016 року, з фототаблицями, підтверджується, що був оглянутий належний ОСОБА_6 мобільний телефон "Samsung nano slim body s-5", разом з карткою пам`яті "Kingston Mikro SD-ColG", об`ємом пам`яті 1Gb, який був знайдений поблизу місця вчинення злочину, та коробка до телефону "S-Tell S2-03", що була надана потерпілим на підтвердження факту належності йому вказаного телефону.

Зазначені предмети були визнані речовими доказами та передані на зберігання потерпілому (а. п. 196-203).

Висновком судово-медичної експертизи від 30.08.2016 року №167-Зм/16 підтверджується наявність у потерпілого ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів та саден на обличчі, множинних крововиливів та саден на лівій боковій поверхні шиї.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, а вищевказані садна виникли по механізму тертя-ковзання, можливо в результаті нанесення ударів руками нападника або по механізму здавлення кінцівок пальців нападника, і могли бути отримані у строк і при обставинах, що зазначені вище (а. п. 205).

Крім того, висновком судово-медичної експертизи (додаткової) від 16.03.2017 року №43-Зм/17 підтверджується наявність у потерпілого ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень вказаних вище, а також вказано, що показання ОСОБА_7 , надані в якості підозрюваного, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення потерпілому ОСОБА_6 , і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи.

Об`єктивних судово-медичних даних, що вказують на утворення вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в результаті падіння з висоти власного росту чи в результаті самоспричинення - не мається (а. п. 215-216).

Вартість майна, яке у ОСОБА_6 було відкрито викрадено ОСОБА_7 , підтверджується висновком експерта №4837 від 23.09.2016 року. Процесуальні витрати на залучення експерта складають 351 грн. 84 коп. (а. п. 210-212).

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 є винним: у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, і його дії належить кваліфікувати ч. 2 ст. 186 КК України; в умисному легкому тілесному ушкодженні, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 своєї вини та показання про те, що він на досудовому розслідуванні визнавав себе винним під тиском з боку працівників поліції, суд оцінив критично, оскільки будь-яких фактичних даних щодо застосування у відношенні нього недозволених методів розслідування обвинувачений не повідомив. Крім того, показання обвинуваченого, що були ним надані під час досудового розслідування, судом не досліджувалися і до уваги не бралися.

Показання свідка ОСОБА_10 в частині тверджень щодо невинуватості його сина не спростовують висновків суду, оскільки вказаний свідок не був очевидцем подій, а його показання в цій частині носять характер припущень.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України є часткове відшкодування майнової шкоди шляхом повернення потерпілому викраденого у нього мобільного телефону.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Під час призначення покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та злочином невеликої тяжкості; обставину, що пом`якшує покарання; обставину, що обтяжує покарання; особу винного, який раніше судимий за злочини проти власності, вчинив новий злочин під час іспитового строку, призначеного за попереднім вироком (а. п. 220-221, 228-229), на спеціальних обліках не перебував (а. п. 217), за місцем проживання скарг на нього немає (а. п. 218), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_7 належить призначити за сукупністю вироків, відповідно до ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII) строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 03.03.2017 року по 20.06.2017 року належить зарахувати до відбутого покарання із розрахунку: один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 року № 2046-VІІІ) строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили належить зарахувати до відбутого покарання із розрахунку: один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 118, 122, 124, 126 КПК України з обвинуваченого належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 351 грн. 84 коп. (а. п. 210).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_7 винним у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного за даним вироком, приєднати 1 рік не відбутого покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.07.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Залишити у відношенні ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)".

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного затримання - 03.03.2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII) строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 03.03.2017 року по 20.06.2017 року зарахувати до відбутого покарання із розрахунку: один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 року №2046-VІІІ) строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили зарахувати до відбутого покарання із розрахунку: один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон "Samsung nano slim body s-5", карту пам`яті "Kingston Mikro SD-ColG" об`ємом пам`яті 1Gb, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - вважати йому повернутими.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Державного бюджету України 351 (триста п`ятдесят одну) грн. 84 коп. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: