АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1483/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/15/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11

представнику цивільного позивача

ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13

представнику цивільного відповідача ПрАТ Тернопільський молокозавод ОСОБА_14

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 ., потерпілої ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_10 , представника цивільного позивача ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні п`ятьох дітей, працюючого водієм транспортних засобів ПрАТ «Тернопільський молокозавод», раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного за даним вироком.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто в користь ОСОБА_9 з ПрАТ «Тернопільський молокозавод», м.Тернопіль вул.Лозовецька, 28, , 100000 (сто тисяч) гривень спричиненої моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнути в користь ОСОБА_10 з ПрАТ «Тернопільський молокозавод», м.Тернопіль вул.Лозовецька, 28, , 100000 (сто тисяч) гривень спричиненої моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто в користь ОСОБА_10 з ПрАТ «Тернопільський молокозавод», м.Тернопіль вул.Лозовецька, 28, , 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень спричиненої моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнути в користь ОСОБА_12 з ПрАТ «Тернопільський молокозавод», м.Тернопіль вул.Лозовецька, 28, , 70320 грн. (сімдесят тисяч триста двадцять гривень) спричиненої матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_15 в користь держави 660, 30 грн. (шістсот шістдесят гривень тридцять копійок) вартості проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 5-306/16 від 08 липня 2016 року, 660, 30 грн. (шістсот шістдесят гривень тридцять копійок) вартості проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 5-307/16 від 08 липня 2016 року, 1760,80 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят гривень вісімдесят копійок) вартості проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 5-309/16 від 12 липня 2016 року, 1320,60 грн. (одну тисячу триста двадцять гривень шістдесят копійок) вартості проведеної судової автотоварознавчої експертизи № 4-130/16 від 04 серпня 2016 року, 1320,60 грн. (одну тисячу триста двадцять гривень шістдесят копійок) вартості проведеної судової автотоварознавчої експертизи № 4-131/16 від 02 серпня 2016 року.

Згідно вироку суду, 01 червня 2016 року приблизно о 00 годин 14 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічносправним вантажним автомобілем DAF-95 XF 480 із завантаженою цистерною вагою 16800 кг., рухаючись автодорогою «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку від м.Кременець до м.Тернопіль на ділянці дороги 293 км+800 м, між с.Заруддя та с.Колодне Збаразького району Тернопільської області, в порушення вимог п.1.5 Правил Дорожнього руху України, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.1.10 Правил в частині визначення понять «дорожні умови» та «дорожня обстановка», п.2,3 «б», «д» Правил, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.10.1 Правил, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 Правил, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та п.11.3 Правил, згідно якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу під час руху прямою ділянкою дороги , із наявністю нерівностей дорожнього полотна на смузі його руху, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху у конкретних дорожніх умовах та дорожній обстановці, щоб мати змогу постійно контролювати рух вантажного автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив зміну напрямку руху вантажного автомобіля ліворуч , і його подальший виїзд на смугу зустрічного руху та перед початком цього виїзду він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не забезпечив безпеку дорожнього руху та після виїзду на смугу зустрічного руху, не надав переваги у русі технічно справному автобусу «БАЗ-А079.14», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який без пасажирів рухався в межах своєї смуги руху в напрямку м.Кременець, тобто в зустрічному напрямку та допустив зіткнення лівої передньої частини вантажного автомобіля «DAF-95 XF 480» з лівою передньою частиною автобуса «БАЗ-А079.14». В результаті зіткнення транспортних засобів водій автобуса ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді: масивної поєднаної травми голови, грудей, живота та нижніх кінцівок, у вигляді переломів кісток лицевого черепа, двобічних переломів ребер з розривом грудної частини аорти, розмічення печінки, відкритих переломів кісток нижніх кінцівок, які обумовили зовнішню та внутрішню кровотечі і призвели до масивної крововтрати, від яких настала його смерть на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення в її користь моральної шкоди є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування поданої нею апеляційної скарги зазначає, що судом, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, не враховано принципи справедливості та розумності, а також глибину, характер та тривалість заподіяних їй душевних страждань, нервових переживань та інших негативних наслідків, спричинених втратою близької їй людини.

Також вказує, що судом не враховано те, що вона є інвалідом 3 групи і має на утриманні двох дітей.

Просить змінити вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2017 року в частині стягнення з ПАТ Тернопільський молокозавод в її користь моральної шкоди та стягнути з відповідача в користь ОСОБА_9 450 000 грн. завданої моральної шкоди.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_10 наводять аналогічні мотиви що й апелянт ОСОБА_9 щодо невідповідності вироку місцевого суду вимогам закону в частині вирішення заявлених ними цивільних позовів і також вважають, що суми відшкодування моральної шкоди, визначені судом не відповідають заподіяним ним стражданням у зв`язку із смертю їх батька.

Просять змінити вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2017 року в частині стягнення з ПАТ Тернопільський молокозавод в їх користь моральної шкоди та стягнути з відповідача в користь ОСОБА_10 та ОСОБА_10 по 450 000 грн. завданої моральної шкоди.

Окрім того, потерпілий ОСОБА_10 ставить питання про неправильно призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Не наводячи аргументованих доводів з цього приводу, вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки є несправедливим і тому просить призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Представник цивільного позивача ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_13 в поданій апеляційній скарзі та доповненні до неї вважає, що суд неправильно вирішив цивільний позов ОСОБА_12 до ПАТ Тернопільський молокозавод, стягнувши лише 70 320 грн. заподіяної матеріальної шкоди.

Зважаючи на те, що сума матеріальних збитків заподіяних внаслідок злочину, становить 270 320 грн., то висновок суду про те, що залишок суми в 200 000 грн. буде повернуто в межах страхового ліміту ПрАТ УПСК, апелянт вважає безпідставним.

Посилаючись на ст.1192 ЦК України, зазначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Просить змінити вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2017 року в частині вирішення цивільного позову та стягнути з ПАТ Тернопільський молокозавод в користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 270 320 грн.

Адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , що діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в запереченнях на апеляційні скарги за зазначають про законність та обгрунтвоаність вироку суду першої інстанції та просять залишити його без зміни.

Представник відповідача ПАТ Тернопільський молокозавод ОСОБА_14 подав заперечення на апеляційні скарги, які просить залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 року направити на новий розгляд в порядку цивільного судочинства в частині вирішення цивільного позову.

Вважає, що потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну моральну шкоду, не надали доказів в обґрунтування її наявності та розміру.

Вважає, що в силу вимог ст.1194 ЦК України, оскільки ПАТ Тернопільський молокозавод застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, то на нього покладається лише додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілу ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_11 , а також потерпілу ОСОБА_10 , які підтримали подані ними апеляційні скарги і просять змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову і збільшити суму відшкодування заподіяної їм моральної шкоди до 450000 грн; потерпілого ОСОБА_10 , який просить скасувати оскаржуваний ним вирок суду в частині призначеного покарання і ухвалити новий, яким обрати ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, а також збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 450000 грн.; представника цивільного позивача ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_13 , який просить задовольнити подану ним апеляційну скаргу і стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ПрАТ Тернопільський молокозавод в користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 270 320 грн.; представника цивільного відповідача ПАТ Тернопільський молокозавод- ОСОБА_14 , який заперечив щодо задоволення поданих апеляційних скарг і, підтримавши свої заперечення на апеляційні скарги потерпілих, просить відмовити у їх задоволенні і залишити вирок суду без змін; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які вирок суду вважають законним та обґрунтованим і тому просять відмовити у задоволенні апеляційних скарг і залишити вирок без змін; думку прокурора, який вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання вважає законним та обґрунтованим, однак погоджується з необхідністю зміни вироку в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 , який просить задовольнити і стягнути всю суму заподіяних матеріальних збитків з ПрАТ Тернопільський молокозавод, а в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим покладається на думку суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляціях не оскаржується.

Покарання ОСОБА_7 призначено судом відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, з додержанням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, а також частково відшкодував заподіяну шкоду.

Відповідно до з ч.2 чт.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

З урахуванням наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано мотивував своє рішення щодо необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Зважаючи на наявність визначених законом підстав, суд першої інстанції застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 . Закон України „Про амністію у 2016 році», на підставі якого його звільнено від відбування покарання призначеного за даним вироком, що в апеляціях не оспорюється.

Тому, доводи апелянта ОСОБА_10 щодо необхідності призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання в частині збільшення терміну позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними.

Разом з тим, твердження апелянтів про неправильно вирішений судом цивільний позов заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником цього джерела.

Окрім того, згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За правилом, встановленим ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, суд першої інстанції правильно встановив обов`язок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_16 , його дружині ОСОБА_9 та його дітям ОСОБА_10 та ОСОБА_10 підприємством, працівник якого заподіяв їм шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків, а тому заперечення представника відповідача ПрАТ Тернопільський молокозавод ОСОБА_14 про безпідставність таких вимог потерпілих з мотивів відсутності доказів її наявності та розміру, колегія суддів вважає надуманими та необґрунтованими.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо заподіяння моральної шкоди потерпілим, яка полягає в тому, що внаслідок трагічної смерті чоловіка ОСОБА_9 та, відповідно, батька ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , вони зазнали глибоких душевних страждань та переживань і понесену ними втрату неможливо відновити.

Однак, розмір відшкодування моральної шкоди, яку визначив місцевий суд в сумі 100 000 грн. для ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і 150 000 грн. для ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, не є адекватною компенсацію перенесених потерпілими моральних страждань, заподіяних внаслідок злочину, наслідком якого є втрата близької їм людини.

За змістом ст.ст.23, 1168 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Цих вимог закону, суд першої інстанції не дотримався.

Зважаючи на глибину пережитих страждань потерпілими, пов`язаних із смертю відповідно чоловіка та батька; вимушених змін у їх житті, що спричинила ця трагічна подія; враховуючи також що потерпілий ОСОБА_10 є неповнолітнім, який в даний час перебуває на утриманні потерпілої ОСОБА_9 ; приймаючи до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_7 , яким вчинив злочин при виконанні своїх трудових обов`язків, будучи працівником ПрАТ Тернопільський молокозавод, на якого покладається обов`язок відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди за цивільними позовами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_10 необхідно збільшити до 450 000 грн. кожному, про що вони ставлять питання в апеляційних скаргах.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_12 , то в цій частині суд першої інстанції також не дотримався вимог цивільного законодавства, вирішуючи питання відшкодування матеріальних збитків, заподіяних цивільному позивачу.

Як слідує з матеріалів провадження, загальна сума заподіяних матеріальних збитків ОСОБА_12 , спричинена знищенням належного йому автобуса БАЗ-А079.14, р.н.з. НОМЕР_1 , становить 270 320 грн., що встановлено висновком експерта від 04.08.2016 рку № 4-130/16, який цивільним відповідачем ПрАТ Тернопільський молокозавод не оспорюється.

Задовольнивши цивільний позов ОСОБА_12 частково та стягнувши з ПрАТ Тернопільський молокозавод в користь позивача 70 230 грн., місцевий суд виходив з того, що 200 000 грн. йому буде повернуто страховою компанією ПрАТ УПСК в межах суми страхового ліміту за шкоду спричинену майну після винесення вироку і пред`явлення його страховику.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку необхідно виходити з того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно правова відповідальність того, хто заподіяв шкоду, застрахована.

З цих підстав доводи представника ПрАТ Тернопільський молокозавод щодо можливості відшкодування підприємством заподіяної її працівником шкоди лише у разі недостатності страхового відшкодування для повного покриття завданої шкоди, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки, відповідно ч.1 ст.1172 ЦК України обов`язок відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, покладається на юридичну особу, з яким такий працівник перебуває в трудових відносинах, колегія суддів вважає, що заподіяні ОСОБА_12 матеріальні збитки слід стягнути виключно з ПрАТ Тернопільський молокозавод, а не з ОСОБА_7 і вказаного підприємства, як про це ставить питання ОСОБА_12 в цивільному позові та його представник адвокат ОСОБА_13 в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що позов ОСОБА_12 до ПрАТ Тернопільський молокозавод та ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з ПрАТ Тернопільський молокозавод в користь ОСОБА_12 270 320 грн. заподіяної матеріальної шкоди, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції в цій частині також слід змінити, стягнувши вказані кошти в користь цивільного позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Виходячи з матеріалів даного кримінального провадження, збільшення сум відшкодування моральної шкоди за цивільними позовами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_10 . ОСОБА_19 до ПАТ Тернопільський молокозавод не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2017 року слід змінити, збільшивши суму відшкодування моральної шкоди за цивільними позовами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 до ПрАТ Тернопільський молокозавод .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити.

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 , представник цивільного позивача ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2017 року в частині вирішення цивільних позовів змінити.

Стягнути з ПрАТ Тернопільський молокозавод (м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28, ) в користь ОСОБА_9 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ПрАТ Тернопільський молокозавод (м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28, ) в користь ОСОБА_10 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ПрАТ Тернопільський молокозавод (м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28, ) в користь ОСОБА_10 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ПрАТ Тернопільський молокозавод (м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 28, ) в користь ОСОБА_12 270 320 (двісті сімдесят тисяч триста двадцять) грн. заподіяної матеріальної шкоди.

В решті вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2