А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.09.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Цим вироком :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 305 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 6/313 від 03.08.2016 в розмірі 529,24 грн., за проведення експертизи № 6/334 від 20.09.2016 в розмірі 1000, 50 грн.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він у період з липня по серпень місяць 2016 року організував незаконне переміщення через митний кордон України 48 таблеток лікарського засобу «Субутекс», який містить наркотичний засіб бупренорфін в кількості 0, 3840 г., обіг якого обмежено, за наступних обставин:
у середині липня 2016 року ОСОБА_9 в телефонному режимі попросив свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 , який проживає у Франції, придбати для нього з метою лікування лікарський засіб «Субутекс», при цьому не повідомивши йому, що такий містить наркотичну речовину. В наступному, приблизно на початку серпня 2016 року особа на ім`я ОСОБА_10 придбав вказаний препарат та за вказівкою ОСОБА_6 поклавши у картонну коробку з пластівцями «CHOCO NUMBBERZ», нібито з метою його збереження та безпечного переправлення, 30.07.2016 близько 17 год. 00 хв. передав їх у посилці №194 водію мікроавтобуса марки «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_11 для переміщення на територію України з метою доставки ОСОБА_6
01.08.2016 вказана посилка була успішно переміщена через митний кордон України із Угорщиною через митний пост Тиса Закарпатської митниці ДФС
03.08.2016 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 був затриманий співробітниками СБУ м. Тернопіль при отриманні вказаної посилки в якій містилось 48 таблеток медичного препарату «Субутекс». Згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ від 03.08.2016 № 6/313 одна таблетка містить 0, 0080 г бупренорфіну, який є наркотичним засобом, а загалом - 0,3840 г.
У апеляційній скарзі захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності вини, просять вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши покарання та просять призначити покарання шляхом застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України, визначивши ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.
Як на підстави для прийняття такого рішення, захисники посилаються на те, що суд не врахував повною мірою ті обставини, що ОСОБА_6 у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що дає підстави для застосування ст. 69 КК України. Окрім того, обвинувачений має на утриманні престарілих батьків, являється єдиним годувальником сім`ї, хворіє на тяжке захворювання туберкульоз. Просять врахувати, що своїми діями ОСОБА_6 не завдав нікому шкоди, а навпаки сприяв розкриттю та припиненню негативних наслідків від злочину. Вважають, що суд не в повній мірі з`ясував дані про особу обвинуваченого, оскільки досудової доповіді не не було, а зазначені відомості, на думку захисників, дають підстави вважати, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є надто суворим та очевидно несправедливим за своїм розміром та видом.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги з проханням про застосування положень ст.69 та ст. 75 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання та з наданням випробувального терміну, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 305 КК України апелянтами не оспорюється, як і фактичні обставини, тому апеляційний суд перевіряє вирок в межах заявлених вимог щодо міри покарання.
Убачається, що суд першої інстанції провів судовий розгляд без дослідження фактичних обставин кримінального правопорушення на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за погодженням учасників судового розгляду та оскільки ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав.
Призначаючи покарання за ч.1 ст. 305 КК України, суд в повній мірі дотримав вимоги ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якими визначено, що призначене судом покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Суд також врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку в лікарая-нарколога, в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність обставин, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття. Зазначені обставини привели суд до висновку, що тільки покарання пов`язане з позбавленням волі зможе забезпечити ефективний виховний вплив на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах мінімального строку передбаченого санкцією частини першої статті інкримінованого йому злочину, яке слід відбувати реально. З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.
Доводи сторони захисту про визнання додатковою обставиною, яка пом`якшує покарання: наявності у ОСОБА_6 захворювання на туберкульоз , апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки таке посилання є необґрунтованим та спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема, довідкою про те, що ОСОБА_12 не перебуває на обліку у протитуберкульозному диспансері (а.с 48). При цьому будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_6 на даний час хворіє на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання у виді позбавлення волі, стороною захисту не надано.
Необґрунтованими є й посилання захисників про наявність у ОСОБА_6 на утриманні престарілих батьків, позаяк в ході апеляційного розгляду встановлено, що батьки обвинуваченого передпенсійного віку, при цьому даних про те, що вони перебувають на утриманні в обвинуваченого, який ніде не працює, немає. Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що такі доводи сторони захисту, не є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину і які б були підставами для пом`якшення йому міри покарання, і такими, що впливають на розмір призначеного покарання.
Та обставина, що обвинувачений мав тяжку травму, переніс хірургічні втручання , внаслідок чого стан здоров`я у нього погіршений ( болить ліва кінцівка), що й спонукало його до вчинення злочину, пошук таких медичних препаратів, які б тамували йому біль, апеляційний суд не може взяти за обставину, що пом`якшує покарання, оскільки апелянтами не надано підтверджень того, що обвинуваченому лікарями рекомендовано вживання лікарських засобів, які обмежені для вільного обігу, в тому числі субутекс ( бупренорфін) .
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в тому числі й із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів, тобто саме за таких умов буде досягнута мета покарання.
Не заслуговує на увагу твердження апелянтів про те, що суд при винесенні рішення порушив Закон України " Про пробацію", оскільки не застосував його положення. З матеріалів кримінального провадження убачається, що підготовче судове засідання відбулось 05.10.2016, тобто до набрання чинності змін до КПК України, які торкаються положень досудової доповіді ( ст. 314, ст. 314-1 КПК). Разом з тим, як видно з матеріалів кримінального провадження, державним обвинувачем надано повну інформацію про обвинувачену особу, така долучена до матеріалів кримінального провадження ( а.с. 29) і врахована судом при призначенні покарання. В той же час убачається, що під час судового розгляду клопотань про необхідність здійснення досудової доповіді не надходило, а тому немає підстав вважати про порушення судом норм КПК України.
З урахуванням вищенаведеного апеляційні доводи сторони захисту є необгрунтованими. Таких відомостей і доказів про особу обвинуваченого, які б переконували апеляційний суд у тому, що він не позбавлений можливості виправитись без ізоляції його від суспільства, під час апеляційного розгляду не надано, і апеляційним судом не встановлено таких обставин, а тому апеляційний суд не приходить до переконання про можливість застосування ст. 75 КК України.
Апеляційний суд вважає вирок суду відповідаючий вимогам ст. 370 КПК України і підстав для його зміни чи скасування з наведених в апеляційній скарзі доводів не вбачає і як і не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування вироку чи його зміни.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисників: адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: