05.10.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/704/17
провадження 1-кп/533/72/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000107, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.04.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчук, Полтавської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, освіта неповна середня, не одружений, раніше судимий:

1) вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.12.2008 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Постановою Ленінського районного суду м.Полтава від 23.08.2010 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі. Постановою Комсомольського міського суду від 10.03.2011 року замінено невідбуту частину покарання на виправні роботи, звільнено з установи відбування покарання. Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука від 20.04.2012 року звільнений умовно-достроково із невідбутою частиною 4 місяці 12 днів;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.03.2017 року, близько 11 години 00 хвилин, діючи умисно, повторно з корисливою метою, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману при укладенні фіктивного договору на виконання ремонтних робіт по укладенню тротуарної плитки, створивши враження про намір виконання договору, плануючи в подальшому не виконувати договірні зобов`язання, незаконно, заволодів грошовими коштами у сумі 1750 грн, які належали ОСОБА_5 , чим спричинив матеріальні збитки останньому на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , 29.03.2017 року, близько 12 години 00 хвилин, діючи умисно, повторно з корисливою метою, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману при укладенні фіктивного договору на виконання ремонтних робіт по заміні вітрової дошки, створивши враження про намір виконання договору, плануючи в подальшому не виконувати договірні зобов`язання, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 1620 грн, які належали ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_3 , 29.03.2017 року, близько 12 години 00 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливою метою, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману при укладенні фіктивного договору на виконання ремонтних робіт по встановленню вхідних дверей, створивши враження про намір виконання договору, плануючи в подальшому не виконувати договірні зобов`язання, незаконно, заволодів грошовими коштами в сумі 2370 грн, які належали ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальні збитки на вказану суму.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 , шляхом обману протиправно заволодів грошовими коштами потерпілих на загальну суму 5740 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , який має судимість за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, повторно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, допитом потерпілих, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, описані в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному щиро розкаюється. Додатково показав, що він є зареєстрованим приватним підприємцем з 2004-2005 року, але фактично ніколи підприємницькою діяльністю не займався. Укладав із потерпілими договори на виконання робіт, але не мав наміру їх виконувати, бажав лише привласнити грошові кошти. Отримані кошти витратив на особисті потреби.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що обвинувачений уклав з нею договір на установку дверей до погрібу та будинку. Вона віддала йому аванс 2370 грн. Потім обвинувачений зник, роботи не виконував.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинувачений уклав з ним договір на обкладення груби плиткою та відремонтувати стелю. Він заплатив йому аванс 1750 грн. Потім обвинувачений зник, роботи не виконував.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що обвинувачений уклав із ним договір на заміну вітрових дощок на даху. Він йому заплатив аванс в розмірі 1620 грн, але обвинувачений зник, роботи не виконував.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом у повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.2 ст.190 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, відсутні негативні характеристики, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, думку потерпілих, прокурора, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.190 КК України.

Згідно ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав законної сили 07.09.2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, які вчинили умисні злочини, які не є тяжкими чи особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та /або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Прокурор заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання, оскільки обвинувачений має дитину, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що обвинувачений є суб`єктом амністії із вказаних прокурором підстав. В свою чергу, судом не встановлено перешкод для застосування вказаної амністії.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.349 ч.3, 368-370, 373, 374 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд,

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання за ч.2 ст.190 КК України на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1