Справа №127/3962/18
Провадження №1-кп/127/187/18
20 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що запобіжний захід застосований до обвинуваченого вірно, підстав для його зміни, скасування немає, а тому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 дію запобіжного заходу.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 при вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду, зазначили, що обвинувачений висловив намір відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду.
У судовому засіданні обвинуваченний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечують.
Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за місцем проживання, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину, працював, хоча офіційно працевлаштований не був, а отже має стійкі соціальні зв`язки. Обвинувачений немає наміру ухилятися від суду та впливати на потерпілого і свідків. Крім того, в найближчий час обвинувачений має намір відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого та його представника, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Винницької області від 03.01.2018 року до обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28.02.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2018 року продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 календарних днів, починаючи з 27.02.2018 року до 27.04.2018 року включно.
Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не вручалися.
Крім того, як вбачається із пояснень в судовому засіданні потерпілого та його представника, обвинуваченого та його захисника, обвинувачений має намір в найближчий час відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду.
При цьому суд, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у кримінальному провадженні.
Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для продовження дії запобіжного заходу застосованого до обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, домашній арешт цілодобово, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід задовольнити, клопотання прокурора про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , потрібно змінити на домашній арешт цілодобово, звільнивши його з-під варти в залі суду, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 331 КПК України, -
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - задовольнити.
Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на домашній арешт цілодобово, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово - 60 днів, починаючи з 20 квітня 2018 року до 18 червня 2018 року.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання начальнику Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області та прокурору Вінницької місцевої прокуратури для контролю за виконанням.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1) для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя