УХВАЛА
2 січня 2018 року м. Київ
Колегія суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду Верховного Суду в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 листопада 2017 року,
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 КПК.
Так, відповідно до ст. 424 КПК, предметом касаційного розгляду є вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо цих вироків. Тобто, касаційна скарга має містити обгрунтування незаконності судового рішення в межах вимог особи, які були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції. Як вбачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, наведені у скарзі засудженого вимоги відрізняються від вимог його апеляційної скарги і не були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, а отже, виходячи зі змісту даної норми, ці вимоги не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону(ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому особа, яка подала касаційну скаргу, заперечуючи законність судових рішень, з врахуванням положень ст. 412 КПК та покликанням на відповідну норму закону, має конкретизувати у чому саме, на її думку, полягають допущені істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для зміни чи скасування вказаних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Всупереч даної норми закону засудженим у скарзі не викладено обгрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, зважаючи на приписи статей 374, 412 та 419 цього Кодексу. Також, у скарзі не наведено обгрунтування незаконності ухвали апеляційного суду і допущення ним таких порушень норм права, які тягнуть за собою зміну чи скасування судового рішення з огляду на положення статей 370, 412 КПК у їх взаємозв`язку. Поряд із цим у скарзі зазначається про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і неповноту судового розгляду, що, відповідно до статей 433, 438 Кримінального процесуального кодексу, не є предметом перевірки судових рішень в касаційному порядку.
Зазначені недоліки й недотримання засудженим у скарзі принципів ст. 427 КПК перешкоджають відкриттю касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, п. 4 § 3 Перехідних положень Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року, колегія суддів,
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 листопада 2017 року залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3