Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/654/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2017 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000072 від 03.02.2017 року за зміненою апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Пурпурівка, Новомиргородського району Кіровоградської області, українку, громадянку України, із середньою освітою, не працюючу, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстровану та проживаючу АДРЕСА_1 , судиму 05.01.2017 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватою, засуджено та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2017 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати у справі за проведення судових експертиз у розмірі 650 грн. 50 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла, за таких обставин.
Так, 23.01.2017 року точна дата та час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 через вікно проникла до приміщення літньої кухні домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , звідки таємно викрала алюмінієву каструлю із кришкою, ємкістю 10 л., вартістю 181 грн. 49 коп., металеву пательню (сковороду) ємкістю 2 л., вартістю 45 грн. 87 коп., алюмінієву миску ємкістю 16 л., вартістю 116 грн. 82 коп., алюмінієву миску ємкістю 20 л., вартістю 121 грн. 56 коп., алюмінієвий казан ємкістю 20 л., вартістю 127 грн. 38 коп., алюмінієву ручну соковижималку, вартістю 227 грн. 70 коп., а всього викрала майна на загальну суму 820 грн. 70 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд.
Крім цього, в кінці грудня 2016 року, точна дата та час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 через вікно проникла до середини приміщення літньої кухні домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_3 належного ОСОБА_10 , звідки таємно викрала двокамфорну чавуну плиту пічного опалення, вартістю 165 грн. та решітки колісника вартістю 59 грн. 70 коп., а всього викрала майна на загальну суму 224 грн. 70 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд.
Крім цього, в кінці грудня 2016 року, точна дата та час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_8 через вікно проникла до середини будинку належного ОСОБА_11 , розташованого у АДРЕСА_3 звідки таємно викрала двокамфорну чавуну плиту пічного опалення, вартістю 180 грн., лист алюмінію розміром 1,5x0,8 метра, вартістю 447 грн. 20 коп., сім листів алюмінію розміром 1,5x0,7 метра, вартістю 391 грн. 47 коп. кожен, на загальну суму 2740 грн. 29 коп. та алюмінієвий відлив крівлі будинку діаметром 10 см. довжиною 10 м., вартістю 585 грн. 49 коп., а всього викрала майна на загальну суму 3952 грн. 98 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд.
В зміненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченої, просив скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодами викрадення майна в кінці грудня 2016 року у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та призначити їй покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання невідбутої частини покарання, призначеної вироком Новомиргородського районного суду від 05.01.2017 року, призначити покарання 3 роки позбавлення волі. Визнати винною ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду викрадення майна 23.01.2017 року у ОСОБА_9 та призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомиргородського районного суду від 05.01.2017 року, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Визнати обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин та стану здоров`я.

Посилаючись на те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_8 була засуджена 05 січня 2017 року, разом із тим два епізоди злочинів нею було вчинено до постановлення вищевказаного вироку, а саме в кінці грудня 2016 року, і лише один злочин після засудження, а саме 23 січня 2017 року та не застосовано ст. 70 КК України. Таким чином, судом першої інстанції не застосовано закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Зазначив, що судом першої інстанції вказано у вироку, що обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 не встановлено. Разом із тим, дане твердження є помилковим та спростовується викладеним у самому вироку суду, що ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала в повному обсязі та надала показання, що в свою чергу передбачає наявність пом`якшуючої обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.66 КК України, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Крім цього, в даному випадку наявна пом`якшуюча обставина, передбачена п. 5 ч.1 ст.66 КК України - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.
Також зазначила, що судом першої інстанції достовірно встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 є неодруженою, непрацюючою, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом з народження та хворіє на ВІЛ-інфекцію, батько цієї дитини помер, тобто є єдиним годувальником в сім`ї, у зв`язку з чим має тяжке матеріальне становище та складні житлові умови, які тісно пов`язані зі скоєнням інкримінованих їй правопорушень, проте вказане судом першої інстанції не враховано.

Провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в об`ємі дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, заслухавши доповідача, прокурора яка підтримала змінену апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 які не заперечували проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню у частині призначення покарання з ухваленням нового вироку з таких підстав.
Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч.3 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками процесу.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, розмір завданих збитків, стан здоров`я обвинуваченої, умови її життя, а також особу обвинуваченої, яка має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальні правопорушення маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість та негативно характеризується за місцем проживання. Врахував обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину відносно особи похилого віку та зазначив про відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Проте, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить переконливого висновку, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції не було враховано те, що остання була засуджена 05 січня 2017 року, разом із тим два епізоди злочинів нею було вчинено до постановлення вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2017 року, а саме в кінці грудня 2016 року, а один епізод після засудження, а саме 23 січня 2017 року, та не застосовано ст. 70 КК України. Таким чином, судом першої інстанції не застосовано закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що є безумовною підставою для скасування вироку, із ухваленням у частині призначення покарання нового вироку.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не в повній мірі враховано вимоги ст. 65 КК України і, зокрема, пом`якшуючі покарання обставини, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, щиро покаялася та активно сприяла розкриттю злочину. Проте дані пом`якшуючі обставини не враховані судом при призначенні покарання.

Також, судом першої інстанції не враховано при призначенні покарання як пом`якшуючу обставину - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.
Крім того, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції не в повній мірі враховано особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка згідно довідки характеристики сільської ради наданої прокурором у судовому засіданні апеляційної інстанції по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом з народження та хворіє на ВІЛ-інфекцію, що підтверджується висновком КЗ «Кіровоградський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» та медичним висновком КЗ «Новомиргородський центр первинної медико-санітарної допомоги», батько цієї дитини помер, дане підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та про смерть батька. Обвинувачена є єдиним годувальником в сім`ї, у зв`язку з чим має тяжке матеріальне становище та складні житлові умови, які тісно пов`язані зі скоєнням інкримінованих їй правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню у частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність із ухваленням в цій частині нового вироку.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 колегія суддів, у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких, маючи не зняту та непогашену судимість, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом з народження та хворіє на ВІЛ-інфекцію, батько цієї дитини помер, обвинувачена є єдиним годувальником в сім`ї.

Враховує обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Та обтяжуючу обставину - вчинення злочину у відношенні особи похилого віку.

Беручи до уваги вище викладене у сукупності, обставини справи, вік та особу обвинуваченої, вищевказані пом`якшуючі обставини покарання колегія суддів вважає за необхідне визнати винною та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України по епізодам викрадення майна в кінці грудня 2016 року у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до постановлення попереднього вироку, із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України. При цьому враховує наявність декількох вищевказаних пом`якшуючих обставин покарання.

А також на підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинання невідбутої частини покарання, призначеної вироком Новомиргородського районного суду від 05.01.2017 року. Визнати винною та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду викрадення майна 23.01.2017 у ОСОБА_9 та на підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомиргородського районного суду від 05.01.2017 року, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання.

Отже, колегія суддів доходить до висновку, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 із ухваленням нового вироку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - скасувати у частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною за ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам викрадення майна в кінці грудня 2016 року у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання невідбутої частини покарання, призначеної вироком Новомиргородського районного суду від 05.01.2017 року, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винною за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду викрадення майна у ОСОБА_9 23.01.2017 року та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомиргородського районного суду від 05.01.2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня затримання, тобто з 26 червня 2017 року.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4