Справа № 600/99/18
Справа № 1-кп/600/19/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року Козівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 19.01.2018 року за №0000006 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
19 січня 2018 року близько обіду ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем своє роботи у складському приміщенні конюшні, розташованої в АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, почергово виніс із складського приміщення конюшні до проїжджої частини дороги, що проходить АДРЕСА_3 шість мішків із підготовленою кормовою сумішшю для свиней, загальною масою 200 кілограм. Надалі вказані мішки ОСОБА_4 погрузив у багажник та салон автомобіля марки ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , належного на праві користування його товаришу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був запевнений останнім, що вказана суміш надана йому в якості оплати праці і йому потрібно допомогти завезти її додому. Після цього, ОСОБА_4 , переконавшись, що зміг непомітно винести мішки із кормовою сумішшю для свиней з території конюшні, повернувся у складське приміщення та продовжив роботу, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 900 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна- злочин, який передбачений ч. 1 ст. 185 КК України

08 лютого 2018 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471, 473, 476 КПК України було укладено угоду про примирення, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні і зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в угоді роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні сторони судового провадження підтримали угоду про примирення. Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що жодних претензій до обвинуваченого не має.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що не вбачає підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.
Розглядаючи у відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що дії які йому інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України, а потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 також цілком розуміє наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови укладеної угоди між потерпілим та підозрюваним не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 185 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття. Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про осіб обвинувачених.
Зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття і активне сприяння в розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відтак, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України суд, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 від 08 лютого 2018 року у смт. Козова.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: шість мішків підготовленої кормової суміші для свиней, загальною вагою 200 кілограмів, які перебувають на зберіганні у камері зберігання речових доказів Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_5 як власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1