УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
На підставі ст. 174 КПК України просив слідчого суддю скасувати арешт, накладений на розрахунковий рахунок підприємства № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346) м. Київ, скасувати ухвалу слідчого судді та зняти заборону проводити видаткові операції по вказаному розрахунковому рахунку.
Від представника заявника та прокурора надійшли заяви про розгляд даного провадження за їх відсутності, з огляду на що суд вважав за можливе провести судове засіданні у їх відсутність, без застосування технічних засобів в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали, якими учасники процесу обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як зазначено вище, арешт на грошові кошти заявника, що знаходиться в тому числі й на зазначеному у клопотанні розрахунковому рахунку, було накладено на підставі ухвали слідчого судді від 23.08.2017 (справа № 335/9997/17, провадження 1-кс/335/6703/2017). Ухвала слідчого судді в апеляційному порядку не переглядалась.
Слідчий суддя зазначає, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
При вирішенні клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує підстави для арешту майна, зокрема, що арешт майна застосовується з метою забезпечення збереження речових доказів, тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В цей же час, відповідно до вимог частин першої та другої статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна прокурором не було надано суду доказів, які б доводили, що грошові кошти, на які накладено арешт, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Також слідчому судді не надано будь-яких матеріалів кримінального провадження, які б підтверджували причетність ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІНФОКАР» до незаконної діяльності, а також виправдовували подальшу необхідність збереження вищезазначеного заходу забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання заявника в частині скасування арешту, накладеного на вказаний заявником розрахунковий рахунок, та наявність підстав для його задоволення у цій частині.
В іншій частині вимог клопотання, а саме про скасування ухвали слідчого судді, якою було накладено арешт на розрахунковий рахунок, слід відмовити, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженнями скасовувати іншу ухвалу слідчого судді. Скасування судових рішень суду першої інстанції, у т.ч. постановлених слідчими суддями, здійснюється в апеляційному порядку відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 309, 392, 407 КПК України.
Що стосується клопотання заявника у частині зняття заборони проводити видаткові операції по вказаному розрахунковому рахунку, то суд зазначає, що встановлення ухвалою слідчого судді вказаної заборони є способом, у який накладався арешт, а тому скасування арешту з вказаного заявником рахунку сам по собі включає й зняття відповідної заборони. При цьому, стаття 174 КПК України передбачає можливість скасування саме арешту майна.
Підсумовуючи викладене, клопотання заявника слідчим суддею задовольняється частково.
Керуючись ст.ст. 22, 98, 170, 172-174, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІНФОКАР» задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1