Справа № 461/2300/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/263/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 000021 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018 року застосовано до

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено строк дії ухвали 60 днів з моменту постановлення до 1 червня 2018 року.

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018 року та

постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід. Зазначає, зо слідчий суддя у сукупності не оцінив всі обставини, визначені ст. 178 КПК України, а тому відсутні необхідні і достатні дані для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 258 КК України, є передчасним, не ґрунтується на матеріалах клопотання. Матеріалами клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу обставини вчинення замаху на злочин, передбачений ч.1 ст. 258 КК України, не підтверджуються. Зазначає, що до підозрюваного ОСОБА_7 за вказаних обставин можливим було застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Стверджує, що підозрюваний співпрацює зі слідством, надаючи всі відомі йому відомості по справі, активно приймає участь у відтворенні обстановки і обставин події.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 . Вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначив про незаконне затримання підозрюваного, що залишено поза увагою слідчого судді. Вказав на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, відсутність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, які фактично надумані.

Вказав, що відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підстави застосування будь-якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 немає, як за фактичної відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 258 КК України, так і передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційних скарг, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційних скарг без задоволення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

26 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 258 КК України.

2 квітня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 258 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється в організації вчинення закінченого замаху на терористичний акт, а саме вчинення підпалу, що створювало небезпеку для життя чи здоров`я людини та заподіяння значної майнової шкоди, залякування населення та провокації міжнародного ускладнення.
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 258 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини у справі.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 258 КК України.

Що стосується доводів апеляційних скарг сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку пред`явлено ОСОБА_7 , то слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_10 , протоколом обшуку автомобіля марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , протоколом затримання ОСОБА_7 , показаннями свідка громадянина України ОСОБА_11 , який повідомив, що безпосереднім організатором вчинення злочину є ОСОБА_7 , показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , легалізованими матеріалами проведення НСРД, іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 258 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Крім того, слідчий суддя врахував і відсутність обставин, які перешкоджають утриманню підозрюваного у слідчому ізоляторі, про що зазначив в ухвалі.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності характеризуючи дані ОСОБА_7 , що в сукупності давало підстави застосування підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 258 КК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою є обгрунтований та відповідає вимогам закону.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційних скарг захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Разом з тим, при постановленні ухвали слідчий суддя помилково визначив строк дії ухвали до 1червня 2018 року. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. В даному випадку підозрюваний затриманий 1 квітня 2018 року, тому слід визначити дату закінчення дії ухвали слідчого судді 30 травня 2018 року.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 3 квітня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без задоволення.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 30 травня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4