№ 760/7625/18
№1-кс/760/4537/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23. 03. 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 , на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення (заяви) про злочин,

В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 , на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення (заяви) про злочин.

Дослідивши матеріали скарги, прихожу до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
З поданої скарги вбачається, що скаржник оскаржує бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення (заяви) про злочин, яка була подана до прокуратури м. Києва 18. 12. 2017 року за зареєстрована під Вх. №974-ЗП.

Стаття 6 Конституції України вказує на те, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Крім того, положення статті 19 Конституції України наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до Засад державної політики України в галузі прав людини, затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1999 року №757-XIV, обмеженість свободи держави, її органів і посадових осіб визнається відповідно до принципу, згідно з яким дозволено лише те, що прямо передбачається законом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, реалізуючи покладені на нього завдання щодо надання судам нижчого рівня рекомендаційних роз`яснень з питань застосування законодавства щодо вирішення прав відповідної судової юрисдикції, в абз.3 п.3 Листа від 05.04.2013 p. N 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» зазначив наступне: Беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. З ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. З ст. 234 КПК тощо). Зауважимо, що у таких випадках не можна керуватися положенням ч. 1 ст. 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20 22 ч. 1 ст. З, ст. 30, ст. 31 КПК), і не регламентує діяльність слідчого судді.
Таким чином скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора на досудовому провадженні має подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Місцезнаходженням прокуратури м. Києва є: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, що територіально не відноситься до Солом`янського району м. Києва.
Таким чином, дана скарга не підсудна Солом`янському районному суду м. Києва.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо, зокрема скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 , на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення (заяви) про злочин - повернути особі, яка подала скаргу.
Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Копію ухвали невідкладно направити особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та всіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1