У х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про арешт майна в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001176 від 02.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання з якого вбачається, що Київською місцевою прокуратурою №9 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001176 від 02.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні прокурор просила накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , для попередження можливого подальшого неправомірного відчуження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер приблизно 05.01.2016, номер актового запису про смерть №2950 від 17.02.2016 року, виданий на підставі дозволу Київської місцевої прокуратури №9 на поховання за рахунок держави тіл померлих громадян (10-59) 1156вих-16 від 10.02.2016.

З матеріалів клопотання вбачається, що згідно з інформацією КП КМР Київське міського бюро технічної інвентаризації квартира, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.11.1997 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 16.03.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_5 , посвідчено договір купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 .

Прокурор зазначає, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 повідомлено, що нею посвідчувався договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстровим 544, в якому сторонами виступали: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в подальшому за ним здійснено державну реєстрацію вказаного об`єкту нерухомого майна.

Також прокурор вказує на те, що відповідно до листа Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , не заводилась.

Прокурор наполягає на тому, що виходячи з вищевикладеного вбачається, що у діях невстановлених досудовим розслідуванням осіб, вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою про визнання предметів в якості доказів від 13.11.2017 прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

Прокурор зазначає, що з метою попередження можливого неправомірного відчуження квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно.

Надаючи пояснення з приводу заявленого клопотання, прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання без виклику осіб, у володінні яких знаходяться майно.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У клопотанні прокурор наполягає на тому, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Враховуючи вищевикладене, у ході досудового розслідування виявлені обставини, які свідчать, що необхідно накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали клопотання, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки прокурором була доведена необхідність арешту майна, а також того, що не застосування арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 , може призвести до її неправомірного відчуження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Обов`язок по виконанню ухвали суду покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя: ОСОБА_1