Справа № 192/117/18
Провадження № 1-кс/192/46/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника слідчого відділення Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 28 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0000415, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю:

заявника - ОСОБА_3

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000415, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

На обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримала, просила її задовольнити з тих підстав, що слідчим було допитано лише потерпілого ОСОБА_3 , було призначено проведення судової медичної експертизи, а працівників поліції ОСОБА_5 , Бєліча допитано не було. В матеріалах кримінального провадження містяться копії протоколів допиту вказаних осіб по іншому кримінальному провадженню, а яким чином такі протоколи потрапили до матеріалів кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 не відомо. Також посилалася на невірну правову кваліфікацію кримінального правопорушення, оскільки потерпілий звертався з заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 365 КК України, а кримінальне провадження закрито за ч. 1 ст. 125 КК України, а слідчий експеримент, допит свідків, підозрюваних чи обвинувачених взагалі не проводилися, а тому не відомо з яких підстав слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, а тому слідчий суддя ухвалив здійснювати розгляд скарги за їх відсутності, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.303 КПК України під час досудового провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження, при цьому згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, а якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до положень ч.2 ст.283 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч.1, ч. 6 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, а копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Витягу з кримінального провадження №0000415 відомості про дане кримінальне провадження були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2017 року за ч.1 ст. 125 КК України на підставі заяви ОСОБА_3 про завдання йому тілесних ушкоджень працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Постановою від 07 серпня 2017 року в даному кримінальному провадженні призначено проведення судово-медичної експертизи (а.с.42), проте висновок експертизи відсутній в матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що з об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України характеризується дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідками у виді спричинення легкого тілесного ушкодження та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками. У частині 1 ст. 125 КК встановлюється відповідальність за легке тілесне ушкодження, яке виявилося в порушенні анатомічної цілісності тканини або в порушенні нормального функціонування тканин чи органів тіла людини, але не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. До них Правила відносять такі ушкодження, що мали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів. Це, наприклад, садно, синець тощо.

Проте органами досудового розслідування не було встановлено ступінь тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а тому підстави для кваліфікації дій саме за ч. 1 ст. 125 КК України відсутні і закриття кримінального провадження без отримання висновку судово-медичного експертизи щодо тяжкості отриманих тілесних ушкоджень - є передчасним. Наявність в матеріалах кримінального провадження висновку спеціаліста № 112/с про тяжкість отриманих тілесних ушкоджень не може свідчити про належне установлення тяжкості отриманих ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, оскільки такий висновок спеціаліста не відповідає вимогам ст.ст.101,102 КПК України.

Крім того, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним.

Слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, не здійснив допит ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою встановлення наявності або відсутності умислу у останніх на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_3 , а лише обмежився приєднанням до матеріалів кримінального провадження копій протоколів їх допиту в якості потерпілих по іншому кримінальному провадженню №0000416 від 16 червня 2017 року за ч. 2 ст. 345 КК України (а.с.43-53). При цьому матеріали кримінального провадження №0000415 не містять процесуальних документів на підставі яких було приєднано такі протоколи допиту до вказаного кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому згідно ст.9 цього Кодексу слідчий зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства; всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно ч.1 та ч.2, ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанови про закриття кримінального провадження прийнята передчасно без виконання вимог КПК України щодо повноти досудового розслідування, а підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника слідчого відділення Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 28 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0000415 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити.

Постанову начальника слідчого відділення Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 28 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0000415 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1