Справа № 729/985/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/177/2018
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

її представника -адвоката ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000342 від 25.06.2017 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярославка Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 30 червня 2017 року по 02 листопада 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 30 червня 2017 року.

Як установив суд, ОСОБА_6 25 червня 2017 року близько 18 години, перебуваючи на території дачного господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, з метою вбивства, умисно завдав п`ять ударів предметом типу швайка в праву верхню кінцівку та черевну область потерпілого ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритих ран живота з ушкодженням шлунку та підшлункової залози, від яких потерпілий помер на місці вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі, мотивуючи тим, що кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає встановленим у судовому засіданні обставинам вчинення злочину, а призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі винного.

Наголошує на тому, що під час отримання тілесних ушкоджень потерпілий перебував у свідомості і відчував сильний фізичний біль. Крім того, заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень повинно кваліфікуватись як умисне убивство, вчинене з особливою жорстокістю, що і було встановлено у судовому засіданні.

Заперечує наявність таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття винного та його активне сприяння у розкритті злочину, оскільки вину обвинувачений визнав виключно під тягарем зібраних під час досудового розслідування доказів, які в сукупності підтверджують його вину. До моменту отримання доказів на підтвердження вини, ОСОБА_6 не здійснював будь-яких дій, які б свідчили про його активне сприяння розкриттю злочину.

Суд не розглянув питання про визнання обтяжуючою обставиною, вчинення злочину з особливою жорстокістю, виходячи з того, що ця ознака не була визнана кваліфікуючою.

Захисник обвинуваченого також не погодився з вироком суду та подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити ОСОБА_6 покарання до мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 115 КК України, мотивуючи тим, що призначене судом покарання є занадто суворим для обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненні злочину та попросив вибачення у потерпілої.

Вказує на те, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, не зважаючи на тяжке захворювання має намір відшкодовувати матеріальну шкоду потерпілій.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу про пом`якшення покарання та заперечували проти апеляційної скарги потерпілої та посилення покарання, потерпілу та її представника, які наполягали на посиленні покарання для обвинуваченого та заперечували проти пом`якшення покарання, прокурора, який заперечив проти доводів сторони захисту, підтримав доводи потерпілої в частині посилення покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково з таких підстав.

За правилами ч. 1 ст. 377 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Підозра у вчиненні злочину та обвинувальний акт у кримінальному провадженні були складені за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Прокурор у кримінальному провадженні, не змінював обвинувачення на п. 4 ч. 2 ст. 115 КПК України, а тому вимога потерпілої про перекваліфікацію дій обвинуваченого на більш тяжкий злочин, задоволенню не підлягає, як така, що прямо суперечить вимогам кримінально-процесуального закону

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Виходячи зі змісту вимог ст. 65 КК України та загальних засад призначення покарання, суд першої інстанції порушив матеріальний закон та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах, наближених до мінімальної санкції ч. 1 ст. 115 КК України, не врахувавши обставин справи та особи винного.

Ураховуючи позитивні данні про особу обвинуваченого, його сімейний стан, суд залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_6 планував убивство на ґрунті помсти. Для цього з дому взяв з собою ножа та швайку, прибув у господарство Волошин, де сховався в туалеті та очікував жертву, а потім, коли побачив ОСОБА_12 , напав на нього, заподіявши п`ять ударів швайкою, покинув останнього стікати кров`ю, а сам переховувався, був затриманий через п`ять днів після вчинення убивства.

Обвинувачений під час проведення судово-психіатричної експертизи вказував на те, що мав намір на вбивство сина загиблого, через образу його дружини, побачивши батька кривдника, не було необхідності завдавати ударів останньому. При цьому обвинувачений добре знав сімейство ОСОБА_13 , так само як і вони його. Заподіяння тілесних ушкоджень відбувалися у світлу пору доби, хто в дійсності перебуває перед обвинуваченим, він добре бачив.

Судово-медичні данні вказують на те, що ОСОБА_12 , 1950 року народження, захищався від ударів швайкою, на правій верхній кінцівці, на передпліччі та плечі у нього були виявлені дві колоті рани, які могли виникнути при самозахисті та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Проте, опір потерпілого не зупинив обвинуваченого, який завдав один удар в груди, чим спричинив поранення грудної клітки, міжреберних м`язів, плевральної порожнини та верхньої частини лівої легені, довжина рани складала 20-25 см., після чого двічі завдав поранень в область живота, пошкодивши передню черевну стінку, сальник, тонкий кишечник, шлунок, підшлункову залозу. Поранення в області черевної порожнини викликали гостру крововтрату, через що потерпілий помер на ганку власного дачного будинку ( висновок експерта № 83 на а. с. 78-81).

Доводи потерпілої про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого, заслуговують на довіру, оскільки ОСОБА_6 суду не став пояснювати мотив убивства, обставин, яким чином завдавав ударів потерпілому, посилаючись на провали у пам`яті. В апеляційному суді заявив, що діяв не навмисно, убивати не хотів.

Каяття обвинуваченої особи визнається щирим, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажання виправлення ситуації, що склалася.

ОСОБА_6 попросив пробачення у дружини убитого ним чоловіка, проте жалю з приводу вчиненого не проявляє. Фактично відсутнє визнання винуватості, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи, на час інкримінованого ОСОБА_6 злочину, він не мав клінічних ознак психічного захворювання чи тимчасового розладу психічної діяльності, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Пояснення обвинуваченого про події того дня, що передували здійсненню убивства, свідчать про його звичайну жорстокість, яка завжди присутня при навмисному вбивстві людини та про відсутність у нього сильного душевного хвилювання, оскільки убитий нічим перед ним не завинив, вбивство було сплановане, обвинувачений тривалий час очікував на жертву та холоднокровно убив.

Обвинувачений ОСОБА_6 молодший від убитого потерпілого на 29 років, у якого не було фізичної можливості протистояти нападнику.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується формально-позитивно, з дружиною та дитиною не проживає, про наявність тяжкої хвороби у нього, відсутні будь-які медичні документи.

Поведінка обвинуваченого під час вчинення злочину, який був спланований, пов`язаний з проникненням в господарство потерпілого із заздалегідь приготовленими знаряддями вбивства, очікування потерпілого, вчинення злочину в денну пору доби, коли обвинувачений бачив жертву, під надуманим приводом, забив до смерті потерпілого швайкою, не засуджує своїх дій, виправдовуючись провалами в пам`яті, свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого як особи та необхідність посилення йому покарання, яке слугуватиме виправленню особи та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 залиши без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.

ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України посилити покарання, визначивши йому дванадцять років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту затримання з 30 червня 2017 року.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16