Дата документу 05.10.2017

Справа № 334/6558/17
Провадження № 1-кс/334/1510/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2017 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004449, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Донецьк, українця, громадянина Україна, який має середню освіту, неодруженого, який не має на утримані неповнолітніх дітей, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0004449 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовано наступним чином.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_6 в період часу з 17 години 00 хвилин по 21 годину 00 хвилин, перебуваючи біля будинку №5 по вул. Мурманській в м. Запоріжжя, маючи умисел незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, білого кольору, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, за допомогою раніше заготовленого приладу для розблокування та відключення автомобільних сигналізацій відчинили сигналізацію автомобіля та таким чином проникли до автомобіля «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти будинку №5 по вул. Мурманській в м. Запоріжжя. Після чого, ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля та за невстановлених слідством обставин здійснив запуск двигуна вищевказаного автомобіля. ОСОБА_6 в цей час сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Далі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вказаному автомобілі зникли з місця вчинення злочину, таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 850 000 гривен.

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинившись на вказаному автомобіль у дворі буд. №63 по вул. Патріотичній в м. Запоріжжя, залишили вказаний автомобіль.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.

Слідчий просить обрати у відношенні підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній вчинив особливо тяжкий злочин, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, існують ризики, що залишаючись на волі він не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, може вчинити інший злочин, переховуватися від слідства, здійснити вплив на свідків, потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання. Надав пояснення аналогічні, викладеним в клопотанні.

Слідчий підтримав клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечив щодо можливості застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою. Вказав, що останній вину не визнає, проте немає наміру переховуватися від слідства чи суду. Ризики, зазначені стороною обвинувачення в клопотанні, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Немає переконливих доказів вчинення злочину саме підозрюваним.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що злочин не вчиняв. Він приїхав з ОСОБА_9 до Запоріжжя. Тут він домовився зустрітися з ОСОБА_10 , щоб взяти його автомобіль Фольксваген Джетта. Після того, він зустрівся з ОСОБА_7 , якого знає через знайомих ще з Донецька. ОСОБА_7 потрібно було їхати до Дніпра і він мав його підвезти. Від працівників поліції він не намагався втекти, опір не чинив. Автомобіль зупинив відразу. При огляді транспортного засобу працівники поліції вилучили речі, які належали йому, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Обставини зупинку та огляд працівниками поліції мали б зберегтися на відео реєстраторах поліцейських. В поліції до нього застосувалося психологічне насильство. Злочин він не вчиняв. Вважає, що докази були сфальсифіковані працівниками поліції. У зазначений у підозрі час вчинення кримінального правопорушення він перебував в іншому місці. Він повідомив про це слідчому, але той не звернув уваги. Просив не задовольняти клопотання. В нього є вагітна дружина, яка на цей час перебуває на обліку в Маріуполі. Ухилятися від слідства, чинити тиск на свідків, потерпілого він не буде.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого.

4.10.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

4.10.2017 року о 20.40 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Фактичне затримання відбулося о 23.00 год. 3.10.2017 року.

Слідчий суддя вважає, що подані стороною обвинувачення докази, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підозрюваним. При цьому слідчий суддя зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею перевіряється питання щодо обґрунтованості підозри, а питання доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути розглянуте лише судом при розгляді кримінальної справи по суті. Підозра обґрунтована показами потерпілого, протоколами огляду місця події, висновком дактилоскопічної експертизи.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме той факт, що підозрюваний не має офіційного місця роботи, підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків того, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, або тяжкість можливо призначеного покарання, що йому загрожує у випадку визнання судом його винним, може схилити до наміру переховуватися від органів слідства та суду.

З урахуванням викладеного та обставин справи суд вважає за неможливе обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Під час судового засідання не було встановлено осіб, яких слідчий суддя, вважав би такими, що заслуговують на довіру та що вони поручаться за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

З урахуванням майнового стану підозрюваного суд вважає неможливим призначення запобіжного заходу у вигляді застави. Також не було встановлено осіб, що могли стати заставодавцями у кримінальному провадженні.

Також, враховуючи викладені вище обставини, а також той факт, що підозрюваний зареєстрований за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України, унеможливлює на думку слідчого судді встановлення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово або у певний період доби. Наявні соціальні зв`язки не є достатньо впливовими для корегування поведінки підозрюваного.

З урахуванням наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, віку і стану здоров`я підозрюваного, відсутності міцних соціальних зв`язків підозрюваного, відсутності постійного місця роботи, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважає доцільним обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-183, 193, 194, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004449, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою рахувати з 3.10.2017 року о 23.00 год.

Термін дії ухвали закінчується 2.12.2017 року о 23.00 год.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1