Справа № 317/4061/17
№/п 1-в/317/17/201/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

представника адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» Колєсніка

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло повторно клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, в якому засуджений просив суд розглянути можливість застосування до нього пільгу, передбачену ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, зазначив, що він розкаюється, усвідомлює свою провину. Вважає що довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 проти клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення заперечував, просив відмовити.

В судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» Колєснік стосовно клопотання засудженого ОСОБА_4 пояснив, що покладається на думку суду.

Вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора та представника адміністрації виправної установи, суд вважає, що клопотання засудженого є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 засуджений 05.05.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполь Донецької області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно із ст. 72 ч. 5 КК України засудженому зараховано строк тримання під вартою з 04.06.2015р. по 05.05.2016 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполь Донецької області від 23.05.2016 року засудженому ОСОБА_4 зараховано строк тримання під вартою з 03.06.2015 р. по 05.05.2016 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 03.06.2015р Кінець строку: 01.07.2018р.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , узгодженої з заступником начальника колонії із соціально-психологічної та виховної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 і затвердженої начальником ДУ «БВК (№ 99)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 , ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.06.2015. Під час тримання у Маріупольському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Порушень тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 07.07.2016 року відбував покарання у ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризувався негативно, мав одне стягнення покладене правами начальника установи, яке було погашене за строком давнини. На промисловій зоні працевлаштований не був.

З 09.09.2016 року проходив лікування у МОЛ м.Дніпро, вимог лікування не порушував, до праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

З 07.10.2016 року відбуває покарання в у ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризувався негативно. Вчинив чотири порушення режиму відбування покарання, які виразились у порушенні розпорядку дня, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СПС та начальника установи. Вказані стягнення зняті в установленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків має два заохочення від адміністрації установи.

Також в характеристиці зазначено, що ОСОБА_4 був працевлаштований на виробництві установи на дільниці «Поліетилен», однак суду не надана довідка про працевлаштування засудженого, а тому суд не може брати це до уваги.

Згідно характеристики, ОСОБА_4 на даний час виконує обов`язки днювального відділення СПС, до виконання покладених на нього обов`язків та разових завдань ставиться здебільшого добре.

У взаємовідносинах до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими, як негативної так і позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний вигляд.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них передачі та посилки.

У скоєному злочині вину визнає. За вироком суду позову не має.

28.07.2016 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 100 та 82 КВК України.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить надана на нього характеристика.

Також зазначає, що ОСОБА_4 участі в організації виховних заходів у відділенні СПС не приймає. Не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, відповідно до ст. 123 КВК України.

Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи, відповідно до ст. 127 КВК України. До складу самодіяльних секцій не входить.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_4 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1