Постанова
Іменем України

08 лютого 2018 року

м. Київ
Справа №344/13165/16-к
Провадження № 51-333км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0003163 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини:
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 рокувстановлено, що ОСОБА_7 , вчинив злочин за наступних обставин.
Приблизно о 17 год. 40 хв. 19 липня 2016 року ОСОБА_7 , після вживання спиртних напоїв на березі річки Бистриця-Надвірнянська, разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , перебуваючи біля приміщення житлової кімнати АДРЕСА_2 , відкриваючи двері своєї житлової кімнати ОСОБА_7 , побачивши, як до сусідньої кімнати № НОМЕР_1 входили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході словесного конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , у який втрутились ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , намагаючись, його припинити, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, використавши вказаний незначний конфлікт як привід до вчинення неправомірних дій щодо потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вихопив ножа та умисно наніс ним один удар в ділянку грудної клітки зліва потерпілому ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_7 , спричинив ОСОБА_10 , згідно висновку експертизи тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент спричинення. Після вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_7 залишив місце події, а потерпілого ОСОБА_10 було доставлено до Івано-Франківської ОКЛ.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним та засудив за ч. 1 ст. 121 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 19 липня 2016 року до дня набрання вироком законної сили, за правилами, передбаченими ст. 72 КК один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2017 року вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 скасовано частково і постановлено новий вирок, яким визнано ОСОБА_7 винуватим за ч. 1 ст. 121 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Час перебування ОСОБА_7 під вартою з 19 липня 2016 року до 05 травня 2017 року зараховано йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. У решті вирок залишено без зміни.
Ухвалюючи вирок і призначаючи більш суворе покарання, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд лише формально врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому прийшов до помилкового висновку про застосування положень ст. 69 КК.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування наведеного зазначає, що під час розгляду справи в апеляційному суді мало місце порушення вимог ст. 394 КПК України.
Вважає, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги той факт, що прокурор під час дебатів в суді першої інстанції просив призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК, а саме 4 роки позбавлення волі (звукозапис від 13 грудня 2016 року), при цьому сторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про призначення більш м`якого покарання, вказуючи при цьому низку пом`якшуючих обставин, а згодом оскаржила таке рішення суду, як незаконне і необґрунтоване з тих самих підстав. Також вказує, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано зазначено, що істотне порушення норм КПК судом першої інстанції полягає в неправильному застосуванні ст. 69 КК.
Крім того, на думку захисника, суд апеляційної інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не лише не взяв до уваги 5 пом`якшуючих обставин (раніше не судимий, позитивно характеризується, має неповнолітню дитину, щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяних потерпілому збитків), а також думку потерпілого про призначення не суворого покарання, а навпаки вказав, що відсутні підстави призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечив проти касаційної скарги захисника засудженого, просив вирок апеляційної інстанції залишити без зміни, надававши відповідні пояснення.
Обвинувачений, захисник і потерпілий були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Від обвинуваченого не надходило клопотання про його особисту участь у касаційному розгляді. Захисник у касаційній скарзі просив розглянути її без його участі. Потерпілий про поважні причини свого неприбуття Суд не повідомляв.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 438 КПК предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 349 КПК суд має право визначити обсяг і порядок дослідження доказів у судовому провадженні. При цьому, як передбачено частиною третьою вказаної норми, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, винним себе визнав та щиро розкаявся, у зв`язку з чим розгляд провадження в суді першої інстанції за його обвинуваченням було проведено відповідно до ст. 349 КПК.
Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Твердження захисника засудженого про те, що під час розгляду провадження в апеляційному суді мало місце порушення вимог ст. 394 КПК є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.
Як вбачається із вироку суду першої інстанції, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, ОСОБА_7 правильно зрозумів зміст обставин провадження та те, що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, і у зв`язку із повним визнанням вини, суд вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних під час досудового розслідування.
При цьому апеляційним судом не було встановлено порушень проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорювалися, цим судом не перевірялися.
Призначене апеляційним судом ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК.
Так, при призначенні покарання засудженому ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції повною мірою враховано обставини, про які йде мова в касаційній скарзі захисника засудженого, зокрема, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке було небезпечне для життя в момент спричинення, оскільки ножове поранення було нанесено в грудну клітку зліва життєво важливий орган, що свідчить про значну суспільну небезпеку вчиненого, щире каяття і добровільне часткове відшкодування завданих збитків, а також дані про його особу, у тому числі суперечливі характеристики з місць проживання, його участь у вихованні своєї малолітньої дитини та 3 неповнолітніх дітей його співмешканки, відсутність претензій з боку потерпілого і його прохання про призначення ОСОБА_7 не суворого покарання, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, Суд вважає, що визначене апеляційним судом засудженому ОСОБА_7 покарання, у вказаному виді та розмірі є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним вчиненому.
Крім того, доводи у касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 щодо виду і міри покарання призначену засудженому, є аналогічні доводам її апеляційної скарги, які були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, навівши відповідні мотиви та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення. З цим висновком погоджується і Суд касаційної інстанції.
Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для скасування судового рішення, як того просить захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі, не встановлено.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3