Справа № 545/2614/17
Провадження 1-в/545/702/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2017 року Полтавський районний суд Полтавської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника адміністрації держаної установи Надержинщинської виправної
колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 65): ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава заяву засудженої ОСОБА_5 про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році»,
в с т а н о в и в :
В провадженні Полтавського районного суду знаходиться заява засудженої ОСОБА_5 про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році», посилаючись на те, що вона підпадає під дію ст. 8 ЗУ «Про амністію у 2016році» оскільки має поганий стан здоров`я та тяжкі захворювання та на основі цього підлягає звільненню від подальшого відбування покарання..
Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримала та прохала його задовольнити також відмовилась від заявленого клопотання про надання захисника.
Представник адміністрації в судовому засіданні поклався на розсуд суду при вирішенні даного клопотання.
Заслухавши думку прокурора, який заперечував з приводу задоволення клопотання, вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 539 КПК України, встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2016 року ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, раніше судима:

1)21.10.1999 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.140 ч.І КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

2)26.09.2001 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 229-6 ч.І КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

3)06.10.2003 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.186 ч.2, ст.71 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, звільнена 05.09.2007 р. за постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області умовно- достроково;

4)26.06.2010 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст.307 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

5)01.02.2013 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до штрафу 1000 грн.;

6)22.09.2014 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки згідно п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України. Відповідно до ст.72 КК України покарання призначене вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2013 р. ухвалено виконувати самостійно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2016 року скасовано іспитовий строк ОСОБА_5 за вироком від 22.09.2014 р. Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та направлено в місця позбавлення волі.

Згідно пункту «б» статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб яких які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Так встановлено, що ОСОБА_5 05.09.2007 року була умовно достроково звільнення від відбування покарання відповідно до постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, та засуджена 26.06.2010р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст.307 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Також штраф, призначений вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2013 року не сплачений.

З огляду на викладене суд вважає клопотання засудженої таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44 КК України, ЗУ «Про амністію у 2016році», ст. 537, 539 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1