Справа № 645/1938/17
Провадження № 1-кп/645/360/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника бвинуваченого ОСОБА_5 ,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зараган, Табалинського району, Республіки Азербайджан, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх доньок 2009 та 2014 років народження, працюючого ЧП « ОСОБА_6 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопроушення, посилаючись на щире каяття, та пояснив суду, що дійсно при зазначених вищех обставинах він здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .Також, зауважив, що він висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася, та понести відповідальність у міру своє вини, цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого, цивільного позову. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Знаходячи обвинувачення доказаним, суд вважає, що прокурором, який здійснював підтримку державного обвинувачення, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно, за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спичинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшую покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду характеризуючих даних стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не засуджений офіційно працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні малолітніх дітей.
З роз`яснень, які містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який, за змістом ст. 12 КК України, є неумисним тяжким злочином, його наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 . та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, в межах санкцій статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України при здійсненні контролю за поведінкою засудженого відповідно до положень ст. 76 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 подав суду заяву про застосування щодо нього амністії оскільки у нього є на утриманні малолітні доньки ОСОБА_9 , 2009 року народження, та ОСОБА_10 , 2014 року народження.
Прокурор не заперечив проти застосування амністії відносно обвинуваченого, звільнивши його від відбування покарання, оскільки у нього є на утриманні двоє малолітніх дітей, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений в присутності захисника.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України Про амністію у 2016 роцівід 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12названого Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."в" ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі,засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи,не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Як вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 20 жовтня 2017 року, свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2009 року народження, та ОСОБА_10 , 2014 року народження.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні"та ст.8 Закону України Про амністію у 2016 році, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про застосування амністії в Україні", тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років до нього не може бути застосована.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, а саме витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №21/17 від 17.01.2017 року у сумі 1055 грн. 52 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Керуючись ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_4 з випробуванням покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,
Також додатково покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016» році засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за даним вироком суду від 8 листопада 2017 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: