Номер провадження 11-кп/788/23/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Втручання в діяльність працівника правоохоронного органу, працівника державної виконавчої служби
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 343 КК України (в редакції закону, що діяв на момент вчинення злочину, за епізодом втручання 27.12.2014 року в діяльність чергового Сумського відділу міліції ОСОБА_8 ) і визнаний невинуватим та виправданий за ч.1 ст. 364 , ч.1 ст. 396, ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України в зв`язку з недоведеністю у його діях зазначених складів кримінальних правопорушень,-

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2017 року, в яких :

- прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_7 винуватим та засудити: за ч.2 ст.343 (за двома епізодами) КК України до 3 років обмеження волі; за ч.1 ст.396 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 3 роки. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

- Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України (за епізодом втручання 27 грудня 2014 року в діяльність чергового відділу міліції ОСОБА_8 ) та закрити провадження в цій частині за відсутністю в його діях складу злочину. В іншій частині вирок залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України (в редакції закону, що діяв на момент вчинення злочину, за епізодом втручання 27.12.2014р. в діяльність чергового Сумського відділу міліції ОСОБА_8 ) та призначено покарання у виді 2 років обмеженні волі.

Визнано невинуватим та виправдано ОСОБА_7 за ч.1 ст.364, ч.1 ст.396, ч.3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України у зв`язку з недоведеністю у його діях складу зазначених кримінальних правопорушень.

У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор посилається на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, безпідставне виправдання за пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням. Зокрема, не погоджується з висновком суду щодо визнання ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 343 (другий епізод), ч.1 ст.396 КК України та виправдання його у зв`язку недоведеністю його вини у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

При цьому, зазначає, що висновки суду щодо недоведення факту втручання в діяльність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (ч.2 ст. 343 КК України) обвинуваченим ОСОБА_7 з метою укриття особливо тяжкого злочину від обліку та реєстрації в ЄРДР є непереконливими і спростовуються протоколами про результати проведення ОТЗ №2 та поясненнями потерпілого ОСОБА_12 . Також вважає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується той факт, що ОСОБА_7 своїми діями приховав злочин, так як він надав вказівки ОСОБА_12 вирішити питання з власником магазину щодо не написання заяви про злочин або спотворення фактів у заяві, а ОСОБА_11 не надсилати повідомлення до УМВС України в Сумській області, тобто укрити від керівництва повідомлення про розбій.

- Обвинувачений ОСОБА_7 в обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги посилається на відсутність будь-якого його втручання у діяльність оперативного чергового ОСОБА_8 , у тому числі й у формі наказів.

Також зазначає, що суд першої інстанції ухилився він надання правової оцінки доказам, на дослідженні яких наполягала сторона захисту, не навів мотивів їх відхилення, не прийняв до уваги мотиви сторони захисту щодо його невинуватості.

Вказує, що судом не було встановлено обставини та відсутні будь-які докази, що вказують на наявність у нього умислу на втручання в роботу працівника правоохоронного органу.

Зазначає, що за фактом незаконного видобутку піску за заводом КРЗ 27 грудня 2014 року прокуратурою Сумської області окреме кримінальне провадження не відкривалось, відомості до ЄРДР не вносились, що спростовує висновки суду про те, що через його втручання у діяльність підлеглого працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 було унеможливлено затримання особи, яка незаконно добувала корисні копалини (порушено нормальну роботу оперативного чергового), оскільки факт незаконного видобутку піску стороною обвинувачення не доведено, тобто відсутня сама подія злочину, а потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні заявляв, що обвинуваченим йому не завдано жодної шкоди і письмової згоди на визнання його потерпілим не надавав.

Звертає увагу на те, що заступники прокурора Сумської області не мали повноважень на скасування постанов слідчих про закриття провадження по справі через шість місяців, оскільки такі рішення приймалися ними поза межами і строками досудового розслідування, тобто всі докази, отримані стороною обвинувачення після відновлення досудового розслідування у спосіб, прямо не передбачений кримінальним процесуальним законом є недопустимими.

Від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області, за змістом яких він просить вирок суду в частині виправдання його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.343 та ч.1 ст.396 КК України залишити без змін, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість викладених в апеляційній скарзі доводів.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.343 КК України (в редакції закону, що діяв на момент вчинення злочину), а саме у впливі у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, при наступних обставинах.

27 грудня 2014 року о 12 год. 30 хв. оператору лінії «102» Сумського МВ надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_13 про те, що за заводом КРЗ незаконно добувають пісок. Перед тим, як направити слідчо-оперативну групу Сумського МВ на місце події, черговий Сумського МВ ОСОБА_8 повідомив начальнику сектору ДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 про те, що надійшло вищевказане повідомлення, на що той вказав, що черговому необхідно доповісти з приводу даного повідомлення начальнику Сумського МВ ОСОБА_7 .

Черговий ОСОБА_8 цього ж дня о 12 год. 47 хв., перебуваючи на робочому місці по вул. Першотравнева, 21, у м. Суми, у телефонній розмові доповів начальнику Сумського МВ ОСОБА_7 , що на лінію «102» Сумського МВ УМВС України в Сумській області надійшло повідомлення від ОСОБА_13 про те, що за заводом КРЗ незаконно добувають пісок.

Отримавши дане повідомлення, у ОСОБА_7 , який усвідомлював, що обставини, які доповів йому оперативний черговий ОСОБА_8 свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, що черговому відповідно до його посадових обов`язків та наказів МВС України №181 і №940 необхідно негайно організовувати виїзд слідчо-оперативної групи на місце скоєння кримінального правопорушення, здійснив вплив на підпорядкованого працівника правоохоронного органу помічника начальника -оперативного чергового Сумського МВ ОСОБА_8 з метою укриття зазначеного кримінального правопорушення від обліку шляхом його не реєстрації в Журналі єдиного обліку Сумського МВ і не внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання можливості особам, які вчиняли злочин, залишити місце події та приховати сліди злочину до прибуття слідчо-оперативної групи за викликом ОСОБА_13 , о 12 год. 56 хв. в телефонній розмові наказав черговому ОСОБА_8 не направляти на місце події слідчо-оперативну групу Сумського МВ.

У подальшому, після отримання відомостей про те, що незаконне видобування піску по вул. Рубіжна в м. Суми за цукрово-рафінадним заводом поблизу р. Псел буде здійснюватися не більше ніж до 16 год. того ж дня, ОСОБА_7 о 13 год. 28 хв. зателефонував черговому ОСОБА_8 та наказав йому, щоб за викликом ОСОБА_13 на місце події співробітники Сумського МВ були направлені ним лише після 16 год., коли протиправні дії щодо незаконного видобування піску по вул. Рубіжна в м. Суми вже будуть закінчені та правопорушники залишать місце вчинення злочину і приховають сліди його вчинення, а якщо заявник не подзвонить повторно, то щоб черговий у рапорті зазначив, що інформація не підтвердилася.

У свою чергу, черговий ОСОБА_8 , розуміючи, що за не виконання вказаного незаконного наказу начальника Сумського МВ ОСОБА_7 його може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, або він може бути уражений у своїх законних правах іншим чином, адже ОСОБА_7 є його прямим начальником та керівником органу внутрішніх спав, у якому він працює, а отже має владні повноваження стосовно нього, перебуваючи у зв`язку з цим у службовій залежності від ОСОБА_7 , розуміючи, що прямим обов`язком начальника Сумського МВ є належна організація роботи чергової частини штабу Сумського МВ таким чином, щоб забезпечити захист законних прав і свобод громадян, інтересів держави і суспільства від протиправних посягань, виконав вказаний незаконний наказ ОСОБА_7 та не направив слідчо-оперативну групу на місце події негайно після прийняття повідомлення про вчинення злочину від ОСОБА_13 .

ОСОБА_7 отримавши цього ж дня о 14 год. 37 хв. інформацію, про те, що невстановлені особи, які видобували без спеціального дозволу корисні копалини в районі вулиці Рубіжна у м. Суми, вже закінчили працювати, тобто їх протиправні дії припинені і не будуть зафіксовані при виїзді слідчо-оперативної групи на місці події, зі свого мобільного телефону № НОМЕР_1 зателефонував черговому Сумського МВ ОСОБА_8 , та повідомив, що можна направити слідчо-оперативну групу на місце події, при цьому зазначив, що на місці скоєння злочину вже немає ні самих злочинців, ні слідів злочину, а тому черговий може вказати у рапорті, що інформація, повідомлена ОСОБА_13 , не підтвердилася.

Таким чином, ОСОБА_7 з метою перешкодити виконанню службових обов`язків ОСОБА_8 , втрутився в його діяльність, як працівника правоохоронного органу, шляхом надання останньому незаконного наказу не направляти негайно після отримання повідомлення слідчо-оперативну групу Сумського МВ на місце події, тим самим змусивши його порушити вимоги ст.ст.5,10 Закону України «Про міліцію», п.п.2.1, 2.8 Інструкції № 940 та п.п.6.1, 6.1.2 наказу МВС № 181.

Крім того органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався за ст.364 ч.1 КК України в тому, що 27 грудня 2014 року, зловживаючи наданою йому владою та службовим становищем працівника міліції і начальника органу внутрішніх справ, займаючи посаду начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області, умисно, всупереч інтересам служби в інтересах третіх осіб ОСОБА_14 і осіб, які незаконно видобували корисні копалини на вул. Рубіжна в м. Суми поблизу р. Псел, з метою отримання ними неправомірної вигоди у вигляді протиправного доходу від реалізації незаконно видобутого піску, а також надання їм можливості залишити місце події і приховати сліди злочину до прибуття на місце вчинення злочину слідчо-оперативної групи, а також в інших особистих інтересах з метою уникнути необхідності активно працювати у передсвяткові дні та особисто виїздити на місце події і організовувати роботу з розкриття злочину, а також нівелювати можливий негативний вплив зареєстрованого особливо тяжкого злочину проти власності, на стан статистичного благополуччя щодо рівня злочинності в м. Суми наприкінці звітного року, порушуючи вимоги ст.19 Конституції України, ст.ст.2,5,10 Закону України «Про міліцію», п.п.2.1, 2.8 Інструкції №940 та п.п.6.1, 6.1.2 наказу МВС України №181 здійснював протиправний вплив на підлеглих працівників, стосовно яких був наділений владними повноваженнями чергових Сумського МВ ОСОБА_8 і ОСОБА_11 та начальника СДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 , віддаючи їм незаконні накази не виконувати чи неналежно виконувати свої службові обов`язки, внаслідок чого заподіяна істотна шкода охоронюваним законом державним та громадським інтересам у вигляді порушення нормальної роботи органу внутрішніх справ, приховування злочинів, вчинених на території м. Суми, невжиття заходів до їх припинення і розкриття, матеріального збитку державі на суму 61580 гривень, що розрахований відповідно до Методики визначення розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами.

За даним епізодом судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано не винуватим та виправдано у зв`язку із недоведеністю у його діянні складу кримінального правопорушення, в якому він обвинувачувався.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався за ч.2 ст.343 КК України у зв`язку з наступним.

30 грудня 2014 о 18 год. 46 хв. оператору лінії «102» Сумського МВ УМВС України в Сумській області надійшло повідомлення про те, що по проспекту Шевченка, 7 в м. Суми, у магазині «Продукти» невідома особа погрожувала продавцю предметом, схожим на пістолет, при цьому забрала 20 гривень та зникла з місця злочину.

Вказане повідомлення оператором лінії «102» передане старшому інспектору чергової частини Сумського МВ ОСОБА_15 та черговому Сумського МВ ОСОБА_11 . Після цього, у відповідності до положень наказу МВС України №181 від 28.04.2009 «Про організацію діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань» та п.2.1. Інструкції №940, оперативний черговий ЧЧ Сумського МВ ОСОБА_11 став організовувати виїзд слідчо-оперативної групи на місце пригоди у повному складі.

У подальшому о 19 год. 05 хв. 30.12.2014 ОСОБА_11 , згідно з п.2.1 Інструкції №940, телефонним зв`язком про зазначену подію доповів начальнику Сумського МВ ОСОБА_7 .

Після отримання вказаного повідомлення ОСОБА_7 зрозумів, що на території обслуговування очолюваного ним органу внутрішніх справ Сумського МВ вчинений особливо тяжкий злочин та він особисто повинен виїхати на місце події і організувати роботу з розкриття злочину, належної фіксації його слідів, розшуку і затримання злочинця, а черговий ОСОБА_11 зобов`язаний негайно повідомити про вчинений злочин до УМВС України в Сумській області, що матиме наслідком облік вказаного злочину у статистичній звітності за Сумським МВ та здійснення контролю за його розкриттям і розслідуванням з боку УМВС України в Сумській області.

У зв`язку з небажанням виконувати вимоги закону та відомчих наказів МВС України, активно працювати у передсвяткові дні та особисто виїздити на місце події і організовувати роботу з розкриття злочину, а також ураховуючи можливий негативний вплив зареєстрованого особливо тяжкого злочину проти власності на стан статистичного благополуччя щодо рівня злочинності в м. Суми наприкінці звітного року, ОСОБА_7 вирішив втрутитись у діяльність працівників правоохоронного органу з метою перешкодити їм у виконанні своїх службових обов`язків, та погрожуючи черговому ОСОБА_11 позбавити його законних прав, передбачених ст.ст.43, 45 Конституції України, а саме права на працю та відпочинок та залишити його на службі до того часу, поки не буде притягнуто до кримінальної відповідальності особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, надав йому незаконний наказ не спрямовувати до чергової частини УМВС України в Сумській області спецповідомлення про злочин, не доповідати у будь-якій формі керівництву УМВС України в Сумській області про дану подію та укрити факт вчинення особливо тяжкого злочину.

Крім того ОСОБА_7 вирішив здійснити протиправний вплив на іншого підлеглого йому працівника начальника СДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 , який в силу займаної посади та характеру роботи був особисто знайомий з багатьма підприємцями м. Суми, з метою примусити того використати особисті стосунки з власником магазину, та умовити того взагалі не повідомляти будь-яким чином про вчинення кримінального правопорушення та спонукати до цього учасників події, які спілкуватимуться з працівниками міліції.

30 грудня 2014 року о 21 год. 18 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Суми, зателефонував з власного мобільного телефону НОМЕР_1 начальнику СДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 , який був особисто знайомий з власником магазину «Продукти» ОСОБА_16 , та здійснив протиправний вплив на нього, надавши йому незаконний наказ поспілкуватись із ОСОБА_16 , використовуючи особисте знайомство, таким чином, щоб той не писав заяву до Сумського МВ про вчинений у його магазині розбій.

У подальшому, того ж дня, безпосередньо після вказаної розмови спілкуючись з власного мобільного телефону із ОСОБА_12 та отримавши від нього інформацію про те, що ОСОБА_16 на прохання ОСОБА_12 офіційно повідомить лише про вчинення у його магазині крадіжки грошей в сумі 20 грн., ОСОБА_7 , продовжуючи здійснювати вплив на ОСОБА_12 як працівника правоохоронного органу, надав тому незаконний наказ домовитись з ОСОБА_16 та не повідомляти офіційно до органів внутрішніх справ навіть про вчинення 30 грудня 2014 року у його магазині крадіжки, що дозволить взагалі не вносити до ЄРДР відповідні відомості про вчинене там кримінальне правопорушення та забезпечить таким чином приховання злочинця і слідів злочину.

Внаслідок зазначених злочинних дій ОСОБА_7 відомості про особливо тяжкий злочин розбій, вчинений на території м. Суми з проникненням в інше приміщення та із застосуванням вогнепальної зброї, у порушення вимог ст.214 КПК України не були внесені до ЄРДР одразу після його скоєння, що призвело до несвоєчасного здійснення досудового розслідування, безповоротної втрати можливості розкрити тяжкий злочин «по гарячих слідах» та знищення слідів злочину, які мали б істотне значення для пошуку злочинця, і приховання, таким чином, самого злочинця, а, натомість, одразу після вчинення особливо тяжкого злочину не були організовані жодні заходи для встановлення і виявлення злочинця і слідів злочину, зокрема не орієнтований відповідним чином особовий склад органів внутрішніх справ (навіть за наявності складеного на місці події суб`єктивного портрета імовірного злочинця), не задіяні відповідні оперативні плани дій працівників міліції, не введений посилений варіант несення служби працівниками органів внутрішніх справ, тощо, та лише 28.08.2015 відповідні відомості внесено до ЄРДР та за вказаним фактом розпочато досудове розслідування.

Судом першої інстанції виключено з обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.343 КК України епізод обвинувачення у втручанні в діяльність працівників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки суд не знайшов доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між письмовими поясненнями ОСОБА_17 , даними нею працівникам міліції безпосередньо після розбійного нападу на неї, поведінкою інших осіб, в тому числі і працівників міліції на місці скоєння злочину в магазині «Продукти» по вул. Шевченко, 7 в м. Суми 30 грудня 2014 року, з діями ОСОБА_7 .

Також ОСОБА_7 органом досудового слідства обвинувачувався в тому, що обіймаючи посаду начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області, використовуючи своє службове становище, умисно, з метою приховати скоєння особливо тяжкого злочину, вчиненого на території м. Суми розбою, скоєного 30 грудня 2014 року в магазині «Продукти» по проспекту Шевченка, 7, у м. Суми невстановленою особою з проникненням в інше приміщення та із застосуванням вогнепальної зброї, надав незаконний наказ черговому Сумського МВ ОСОБА_11 не направляти спецповідомлення до УМВС України в Сумській області, не повідомив про вчинення цього злочину керівництво УМВС України в Сумській області, особисто не виїхав на місце події для встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, надав незаконний наказ начальнику СДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 вплинути на рішення заявника щодо офіційного повідомлення до правоохоронних органів про вчинення злочину з метою не внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, що призвело до приховання самого факту вчинення злочину, злочинця та слідів злочину, і його дії кваліфіковані за ч.1 ст.396 КК України заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

За даним епізодом ОСОБА_7 судом першої інстанції виправдано у зв`язку із недоведеністю у його діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався за ч.3 ст.27 ч.1 ст.366 КК України в організації службового підроблення, тобто організації складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме - рапорту від 30.12.2014 від імені чергового Сумського МВ ОСОБА_11 про отримання черговим Сумського МВ повідомлення про вчинення злочину у магазині «Продукти» на проспекті Шевченка, 7 у м. Суми та висновку без дати від імені старшого оперуповноваженого ВКР Сумського МВ ОСОБА_18 про результати перевірки за вказаним повідомленням про вчинення злочину .

За даним епізодом судом першої інстанції виправдано ОСОБА_7 у зв`язку із недоведеністю у його діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційних скарг, доводи захисника та пояснення обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.2 ст.368 КПК України, якщо особа обвинувачується у вчиненні декількох злочинів або декількох кримінальних проступків, суд вирішує питання, зазначені у п.п.1-8 цієї статті, окремо за кожним кримінальним правопорушенням.

Абзац 15 п.2 ч.4 ст.374 КПК України передбачає, що, якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими з них обвинувачений виправданий, а за якими засуджений.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.343 КК України, а саме у втручанні в діяльність працівника правоохоронного органу, вчиненого службовою особою, за двома епізодами 27.12.2014р., та 30.12.2014р.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні втручання 27 грудня 2014 року в діяльність чергового відділу міліції ОСОБА_8 , а епізод про вчинення ОСОБА_7 втручання в діяльність оперативного чергового ЧЧ Сумського МВ УМВС ОСОБА_11 та начальника ДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 30.12.2014р. виключив з обсягу обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст.343 КК України.

При цьому, резолютивна частина вироку не містить жодного рішення суду по епізоду вчинення ОСОБА_7 втручання в діяльність оперативного чергового ЧЧ Сумського МВ УМВС ОСОБА_11 та начальника ДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 30.12.2014р.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в мотивувальній частині вироку про виключення із обвинувачення за ч.2 ст.343 КК України вищевказаного інкримінованого ОСОБА_7 епізоду, не узгоджується з вищезазначеними положеннями КПК України, оскільки за вказаних обставин не передбачено саме виключення епізоду у разі не доведення його вчинення. При цьому, з урахуванням абзацу 15 п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку необхідно зазначати, за якими з них обвинувачений виправданий, а за якими засуджений. Однак зазначених вимог судом першої інстанції дотримано не було.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції, вказавши лише в мотивувальній частині вироку про виключення з обсягу обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.156 КК України епізоду вчинення останнім втручання в діяльність оперативного чергового ЧЧ Сумського МВ УМВС ОСОБА_11 та начальника ДСБЕЗ Сумського МВ ОСОБА_12 30.12.2014р., і не зазначивши про виправдання обвинуваченого за вказаним епізодом у резолютивній частині вироку, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст. 412 КК України), що, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування вироку, ухваленого відносно ОСОБА_7 та повернення справи на новий судовий розгляд.

Щодо інших доводів апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого, то колегія суддів не вбачає підстав для проведення їх аналізу та відповідно задоволенню, лише у зв`язку з тим, що відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

З урахуванням вказаного, під час нового судового розгляду доводам зазначеним у апеляційних скаргах може бути надана відповідна оцінка.

Приймаючи до уваги вищезазначене колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з урахуванням положень ч.2 ст. 415 КПК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, а також ретельно дослідити в сукупності всі обставини справи, наявні докази, дати їм належну оцінку та з урахуванням всіх даних щодо особи обвинуваченого, які є у матеріалах кримінального провадження прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.