Справа № 171/2096/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2017 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001075 від 21.08.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянин України, українець, має середню освіту, вдівець, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, відносно якого запобіжний захід обрано у вигляді особистого зобов`язання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

В С Т А Н О В И В :
17.08.2017 року приблизно о 17 годині, ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 , перебували на території належного їм подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виник конфлікт, на ґрунті того, що остання зловживала спиртними напоями.

Після чого, ОСОБА_4 , кулаком правої руки, не маючи наміру на вбивство або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків від його дій у вигляді смерті ОСОБА_6 , хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс один удар в лобну частину голови з права останній.

Внаслідок нанесеного ОСОБА_4 удару в голову, ОСОБА_6 впала з ганку та вдарилася частиною талібу і голови об бетонне, деформоване, з виступаючими кроями покриття двору будинку.

Після нанесеного удару, ОСОБА_6 не отямившись від отриманих ушкоджень, почала самостійно підніматися, але з вказаних обставин не втримавши рівновагу, з висоти власного зросту впала на спину та вдарилася потиличною частиною голови об вказане покриття зазначеного домоволодіння.

В результаті необережних дій ОСОБА_4 , згідно висновку експерта №224 від 09.09.2017 року, потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закрита внутрішньочерепна травма; крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови у лобній області праворуч, у лобно-скроневій області ліворуч, у тім`яній області ліворуч та у потиличній області праворуч; субдуральна гематома об`ємом близько 250,0мл в проекції лівої півкулі; крововилив в товщі сірої та білої речовини лівої лобної частки; синець навкруги правого ока з розповсюдженням на виличну та скроневу області з садном на його тлі; садно у лобній області праворуч, у місці проекції зовнішнього кінця брови; забійна рана у лобній області ліворуч, в місці проекції зовнішнього кінця брови. Перелом 3-ого ребра праворуч по середньо-ключичній лінії. По одному садну в місці проекції обох колінних суглобів. Всі виявлені при судово-медичній експертизі тілесні ушкодження прижиттєві, виникли задовго (за 2-3 доби) до настання смерті від дії тупих твердих предметів або різними контактуючими поверхнями одного предмета, якими могли бути стиснута в кулак рука (руки), взута чи роззута нога (ноги) та інші тупі предмети, що мають аналогічні властивості.

Тілесні ушкодження, що входять до комплексу закритої внутрішньочерепної травми (сукупність тілесних ушкоджень на голові), за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості як небезпечні для життя. Між їх наявністю та наступом смерті встановлено причинно-наслідковий зв`язок.

Тілесні ушкодження у вигляді перелому 3-ого ребра праворуч на трупі стосовно живих осіб має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді саден у місці проекції обох колінних суглобів на трупі стосовно живих осіб мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:20 годині в приміщенні приймального відділення КЗ «Апостолівська ЦРЛ» ДОР» від закритої внутрішньочерепної травми у вигляді: крововиливів у товщі м`яких покривних тканин голови; субдуральної гематоми; крововиливу в товщі сірої та білої речовини лівої лобної частки; синця та забійної рани обличчя; яка ускладнилась здавленням та набряком речовини головного мозку, субдуральним крововиливом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини і їх не оспорював. Пояснив, що 17.08.2017 року приблизно об 18:00 годині знаходився на городі своєї земельної ділянки та копав картоплю, дружини поруч не було. Як з`ясувалося пізніше вона ходила по селу та шукала алкогольні напої котрими зловживала. Прийшовши додому почала на його адресу висловлюватися нецензурною лайкою. Не витримавши цього, правою рукою він стукнув її по лівій стороні голови, після чого вона впала на потрісканий бетон, старалася самостійно піднятись на ноги та не змогла, після того як вона впала ще раз, він зрозумів що вона дуже п`яна. В той день на її тілі не побачив ніяких синців. Ніяких скарг на погане самопочуття від своєї дружини він не чув. 20.08.2017 року в ранці знайшов свою дружину на подвір`ї біля літньої кухні де вона лежала непритомна, вважав що вона знову в стані алкогольного сп`яніння, але коли побачив в неї кров з рота то пішов до лікаря котрий проживає на його вулиці неподалік. Коли лікар прийшов, то повідомив про те, що необхідно викликати швидку допомогу та відвозити його дружину до лікарні. Швидку допомогу на його прохання викликала сусідка. Того же дня його дружина померла в реанімаційному відділені лікарні. В скоєному обвинувачений щиро розкаявся та просив звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «г » Закону України «Про амністію у 2016 році», так як на день набрання чинності цим Законом (07.09.2017року) досяг пенсійного віку.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склади злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, активне сприяння розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіарта.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставин, те що ОСОБА_4 раніше не судимий, пенсіонер, має міцні соціальні зв`язки, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України вчинення злочину щодо особи похилого віку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у вигляді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки на день набрання чинності підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», досяг пенсійного віку.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримали заяву обвинуваченого, просила застосувати до ОСОБА_4 амністію.

Прокурор щодо заявленого обвинуваченим клопотання про застосування амністії - заперечень не мав, вважає, що воно може бути задоволене.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Відповідно до вимог п. «г » ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким до ст. 12 КК України і на день набрання чинності цим Законом, досягли пенсійного віку, встановленому статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07.09.2017 року), досяг пенсійного віку.

Оскільки, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «г » ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений, а також враховуючи те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним подану заяву обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «г » ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році»-задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119, КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: відеозапис слідчого експерименту на 2 ДВД дисках котрі зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1