Справа № 138/679/18
Провадження №11-сс/772/155/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
15 березня 2018 рокум. Вінниця
судді Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_3
в судовому провадженні за клопотанням прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування тимчасового арешту строком на 40 діб стосовно громадянки Республіки Молдова ОСОБА_5
2 березня 2018 року слідчим суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області постановлено ухвалу про застосування тимчасового арешту до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_5 , до надходження запиту компетентних органів Республіки Молдова про її видачу, але не більше ніж на строк 40 діб.
Не погодившись з судовим рішенням захисник ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, просив ухвалу скасувати, його підзахисну звільнити.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу захисника задоволено, ухвалу слідчого судді скасовано, в задоволенні клопотання прокурора відмовлено. Суд мотивував своє рішення тим, що стосовно ОСОБА_5 раніше вже було застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту про її видачу від компетентних органів Республіки Молдова. В період дії ухвали слідчого судді запит від компетентних органів Республіки Молдова про видачу ОСОБА_5 не надійшов, а тому остання була на законних підставах звільнена з-під арешту. Кримінальним процесуальним законом України не передбачено повторне (нове) застосування тимчасового арешту.
З прийнятим апеляційним судом рішенням не погоджуюсь, а тому користуючись правом, передбаченим ч. 3 ст. 375 КПК України, викладаю окрему думку.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України, тимчасовий арешт це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).
Частиною 1 статті 583 КПК України, передбачається, що до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
Інших альтернативних заходів, які зможуть забезпечити знаходження особи, яка розшукується іноземною державою на стадії з`ясування її особистості, затримання та очікування отримання запиту про видачу особи (екстрадицію) в певному контрольованому правоохоронними органами України місці, КПК України не передбачає.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 розшукується правоохоронними органами Республіки Молдови за скоєння злочину передбаченого ст.ст. 42 ч. 2, 46, 165 Кримінального кодексу Республіки Молдови. Інкримінований ОСОБА_7 злочин за законодавством України передбачений ст.ст. 27, 28, 149 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.
Обставини розшуку вказаної особи об`єктивно підтверджуються копіями документів, які є обов`язковими для прийняття рішення щодо тимчасового арешту та які надані прокурором.
Вважаю, що затримання співробітниками поліції ОСОБА_5 було здійснено на законних підставах, оскільки іншим шляхом забезпечити виконання затриманою особою обов`язків щодо знаходження у певному місці до видачі іноземній державі не можливо.
Звільнення арештованого з-під варти не позбавляє орган, який веде міжнародний розшук осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності іншими державами, звернутись до суду з повторним проханням про затримання або арешт цих осіб.
Компетентні органи України діяли відповідно до вимог ст. ст. 208, 582 КПК України. Будь-яких обмежень на затримання після звільнення особи на підставі ухвали суду, Кримінальний процесуальний Кодекс України не містить.
Окрім того, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 16 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, тимчасовий арешт може бути припинений, якщо, впродовж 18 днів після арешту, запитувана Сторона не отримує запиту про видачу правопорушника і документи, зазначені у статті 12. У будь-якому випадку цей період не може перевищувати 40 днів від дати здійснення такого арешту. Можливість тимчасового звільнення у будь-який час не виключається, однак запитувана Сторона вживає будь-яких заходів, які, на її думку, необхідні для запобігання втечі розшукуваної особи. Звільнення не перешкоджає повторному арешту і видачі правопорушника у разі отримання в подальшому запиту про видачу.
Зважаючи на викладене вважаю, що рішення слідчого судді відповідає вимогам як національного так і міжнародного права.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_3