У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ТОВ «РІНГМОНТ» про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «РІНГМОНТ» звернулось до суду з клопотанням про зняття арешту з майна, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року, по справі № 522/10030/17, а саме: зняти арешт з майна, яке вилучено у ході проведення обшуку 10.06.2017 з вантажного контейнеру № ZCSU8252539, а саме: поліетиленові тюки білого кольору, в середині яких містяться картонні коробки (розмір приблизно 1х1х0,4 м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 128 штук; поліетиленові тюки, в середині яких містяться поліетиленові пакети (розмір приблизно 0,5х0,5х0,5м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 109 штук; поліетиленові тюки зеленого кольору, в середині яких містяться поліетиленові пакети (розмір приблизно 1х0,7х0,4м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 117 штук; поліетиленові тюки білого кольору, в середині яких містяться поліетиленові пакети (розмір приблизно 0,7х0,5х0,5м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 37 штук та з майна, яке вилучено у ході проведення обшуку 10.06.2017 з вантажного контейнеру № TCNU7258306, а саме: картонні коробки різного кольору та розміру (з різним вмістом (товаром)) у кількості 984 штуки; рулони в поліетилені 112 рулонів.

Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій вказав, що клопотання підтримує та просив розглянути за його відсутності.

З матеріалів клопотання вбачається, що 02.07.2017 між ТОВ «РІНГМОНТ» ЄРДПОУ №40740020 в особі директора ОСОБА_3 , та китайської компанією L&Y Asia Pacific Limited в особі директора Au Kai Yan укладено контракт № LY-LX-07.

Під час перемовин та укладання вказаного контракту встановлено, що на теріторії України, перебуває два контейнері № TCNU7258306 та № ZCSU8252539, з товарами народного споживання, які у травні місяці 2017 року були направленні вказаною Китайською компанією н адресу ТОВ «УПК ЛЕТЕХ». Директором Китайської компании L&Y Asia Pacific Limited, було запропоновано директору компанії викупити зазначений вантаж, так як ТОВ «УПК ЛЕТЕХ» від зазначених двох контейнерів із вантажем - відмовилась у зв`язку із фінансовими складнощами.

За результатами перемовин директором компанії ТОВ «РІНГМОНТ» було внесено 30 відсотковий аванс на депозіт компанії L&Y Asia Pacific Limited, за вищезазначений вантаж та отримано інвойси щодо кількості вантажу.

06.12.2017 представник прибув до Одеської митниці ДФС з метою здійснення подальшого митного оформлення вказаного вантажу в режимі імпорту, проте від співробітників митниці стало відомо, що вказаний вантаж, разом із контейнерами вилучено співробітниками прокуратури Одеської області у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000549 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Вказані речі, без жодного обґрунтування та визначення їх відношення до будь-якої злочинної діяльності - були вилучені слідчим під час обшуку.

У зв`язку з цим, необхідно зазначити, що при проведенні вказаного обшуку не було забезпечено та встановлено меж проведення обшуку, що є грубим порушенням міжнародного законодавства, що регламентує дотримання прав людини під час проведення слідчих дій.

Так про необхідність встановлення таких меж - прямо вказує міжнародна судова практика, зокрема: в справі Жан П`єра Ван Россема проти Бельгії [VanRossem - Belgium] (№41872/98) суд вказав, що рішення про проведення обшуку повинно обов`язково встановлювати межі, щоб санкціоноване ним втручання не відносилось цілком на розсуд слідчих органів. Суд зауважив, що в даній справі в рішенні про проведення обшуку слід би було вказати корисні для слідства докази, на пошук яких слідчі повинні були направити свої зусилля при обшуку. Будь-яке рішення про обшук повинно містити мінімальне число вказівок, які обмежують об`єм влади, і надають можливість перевірити чи були дотримані межі слідчих дій. Тобто, метою цих вимог в демократичному суспільстві є можливість наступної перевірки законності дій органів слідства. За відсутності достатніх вказівок в рішенні про обшук можна стверджувати, що не було забезпечено ефективного і всебічного контролю за дотриманням меж проведеного обшуку.

Таким чином, у вищезазначеній справі, як і в зазначеному вище кримінальному провадженні, в ході якого проведено обшук не був дотриманий справедливий баланс інтересів держави і фізичної особи підприємця, обшук не був пропорційний законній меті, яку переслідує держава, слідчі органи наділялись занадто широкими повноваженнями, тобто було допущено порушення положень статті 8 Конвенції.

На вилучене майно ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, від 13.06.2017 року, був накладений арешт. При цьому, розгляд цього питання відбувався за його відсутності, та ні хто не повідомляв про розгляд. Про результати накладення арешту, також ні хто не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації для забезпечення цивільного позову.

Вищезазначене виходить також і з судової практики, зокрема в Узагальненні судової практики ВССУ (з розгляду цивільних і кримінальних справ), щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, за якими - «Щодо осіб, які не є підозрюваними (тобто яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Крім того, п. 5 ст. 170 КПК України прямо передбачено, що «Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів». Поняття добросовісного набувача - призюмується, (ч. 5 ст. 12 ЦК України), та не підлягає окремому доказуванню за відсутності спору про право власності таке майно.

Зокрема, частини п`ята статті 12 ЦК України, та п. 10 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказують на те, що - добросовісність набувача презюмується, тобто будь-якій набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Окремо на це вказує - до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р., «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та практики Верховного Суду України, з питань «Застосування законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», зазначено, що добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. У зв`язку з цим не підлягають розгляду позовні вимоги про визнання набувача майна добросовісним, оскільки відповідно до ст. 338 ЦК питання добросовісності набуття майна є одним із фактів, що має значення для вирішення справи і встановлюється судом відповідно до ст. 214 ЦПК України.

Таким чином, не розібравшись із представленими документами, суд не дослідив їх у повному розмірі та не надав їм належну оцінку чим фактично порушив вимоги Глави 29 КПК України, в частині обґрунтованості, - в частині не дослідження представлених до суду документів, та вмотивованості - в якому суд повинен навести мотиви та підстави за якими він виносить рішення із врахуванням прийняття або відмови у прийнятті доводів та доказів.

Окремо, слід зазначити, що накладання арешту на майно «третіх осіб», (ч. 1 ст. 170 КПК України), саме з метою забезпечення збереження речових доказів, - можливе лише за наявності певних обставин, а саме: наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації (ст. 96-1 КК України); якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 ч. 1 ст.96-2 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що вилучені при обшуку речі не можуть бути предметом спеціальної конфіскації в розумінні ст. 96-1 КК України, так як не належить та не належали особі, що безпосередньо притягується до кримінальної відповідальності.

Також, ці речи не підпадають під випадки застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ч. 3 ч. 1 ст. 96 КК України, так як їх отримано у передбачений законом спосіб, та за відсутності будь яких існуючих з цього приводу обмежень.

За таких обставин, з урахуванням презумпції добросовісного набувача, вказане майно (лише у разі позову щодо його повернення саме в порядку ст. 388 ЦК України, може вважатись спірним) та спір про це майно підлягає розгляду в суді.

Зокрема, зазначені вище речи не визнані речовим доказом, та навіть якщо така постанова з`явиться, то у відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був вилучений стороною кримінального провадження (досудовим слідством), повинен бути як найшвидше повернутий володільцю. Саме за для цього, законодавець передбачає такі можливі дії як огляд, фотографування та таке інше.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт на майно може бути знято, на досудовому слідстві слідчим суддею, якщо буде доведено що в подальшому в цій мірі забезпечення досудового слідства відпала необхідність.

Згідно вимог КПК України, ТОВ «РІНГМОНТ» не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

ТОВ «РІНГМОНТ» не пред`являлось підозри по кримінальному провадженню, в рамках якого накладено арешт на його майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись ст.ст. 173-174, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ТОВ «РІНГМОНТ» про скасування арешту майна задовольнити.

Зняти арешт з майна, яке вилучено у ході проведення обшуку 10.06.2017 з вантажного контейнеру № ZCSU8252539, а саме: поліетиленові тюки білого кольору, в середині яких містяться картонні коробки (розмір приблизно 1х1х0,4 м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 128 штук; поліетиленові тюки, в середині яких містяться поліетиленові пакети (розмір приблизно 0,5х0,5х0,5м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 109 штук; поліетиленові тюки зеленого кольору, в середині яких містяться поліетиленові пакети (розмір приблизно 1х0,7х0,4м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 117 штук; поліетиленові тюки білого кольору, в середині яких містяться поліетиленові пакети (розмір приблизно 0,7х0,5х0,5м, при вибірковому відкритті встановлено, що у вказаних тюках знаходяться рушники) у кількості 37 штук та з майна, яке вилучено у ході проведення обшуку 10.06.2017 з вантажного контейнеру № TCNU7258306, а саме: картонні коробки різного кольору та розміру (з різним вмістом (товаром)) у кількості 984 штуки; рулони в поліетилені 112 рулонів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

18.12.2017