Справа № 755/3888/17
№ 1-кп/755/565/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2018 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000956 від 23 січня 2017 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000956 від 23 січня 2017 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, крім того, зазначив про відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки ОСОБА_5 є по національності чеченцем та громадянином іншої держави. На стадії досудового слідства усі документи підписувалися не ОСОБА_5 , а його захисником. Крім того, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року вказано, що в повній мірі не було з`ясовано, чи правильно сторони розуміють зміст всіх обставин, які викладені в обвинуваченні, зокрема, що ОСОБА_5 є громадянином іншої держави, не має будь-якої освіти та не вміє писати чи читати. Також, на досудовому слідстві ОСОБА_5 не було надано всіх документів зрозумілою та доступною для нього мовою (чеченською), а також не був наданий перекладач для об`єктивного розуміння обвинувачення та суті справи. Згідно з п. п. 1 та 2 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право: 1) знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; 2) бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення та відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 42 КПК України, користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Зокрема, захисник ОСОБА_4 зазначив, що його підзахисний - обвинувачений ОСОБА_5 підтримав його клопотання.

З приводу доводів сторони захисту прокурор заперечив та зазначив, що переклад обвинувального акту здійснений з української на російську мову, тому вважає, що обвинуваченому все зрозуміло й прохав не повертати обвинувальний акт прокурору.

У свою чергу, на твердження прокурора захисник пояснив, що все досудове розслідування велося на українській мові, що підтверджується всіма письмовими доказами, хоча ОСОБА_5 по національності чеченець та є громадянином іншої держави, послуги перекладача (перекладач чеченської мови) його підзахисному ОСОБА_5 ніхто не пропонував та в кримінальному провадженні відсутні будь-які докази з цього приводу, хоча на той час було встановлено, що останній є громадянином іншої держави.

Вислухавши сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Зокрема, згідно з вимогами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акту, що є межами судового розгляду.

Так, обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Зокрема, згідно зі п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Крім того, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 року в справі "І.Н. та інші проти Австрії").

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права зазначає, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Конституції України, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Дані вимоги закону слідчим при складанні, а прокурором при затвердженні, обвинувального акту не дотримані.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 по національності є чеченцем, громадянином іншої держави. Як пояснив у підготовчому судовому засіданні захисник, ОСОБА_5 не розуміє, а ні українську, а ні російську мову, однак, всі письмові докази в кримінальному провадженні складені українською мовою.

Зокрема, обвинувальний акт не перекладений на мову, яка є зрозумілою для ОСОБА_5 , а саме чеченську, що порушує його право на належний захист від пред`явленого звинувачення та роз`яснення обвинуваченому його суть.

Крім того, захисник повідомив у судовому засіданні, що у матеріалах провадження відсутні докази на рахунок того, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування було запропоновано послуги перекладача (перекладач з чеченської мови) та він від таких послуг відмовився.

Зокрема, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року вказано, що в повній мірі не було з`ясовано, чи правильно сторони розуміють зміст всіх обставин, які викладені в обвинуваченні, зокрема, що ОСОБА_5 є громадянином іншої держави, не має будь-якої освіти та не вміє писати чи читати.

На думку суду, вищенаведені обставини суттєво порушують право ОСОБА_6 на захист та можливість обрати відповідні засоби захисту від пред`явленого йому звинувачення, що свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому, суд приходить до висновку про необхідність повернення на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону.

З урахуванням викладеного вище та керуючись ст. ст. 42, 110, 291, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Повернути прокурору обвинувальний акт від 06 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000956 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя