Кримінальне провадження № 629/5283/16-к
Номер провадження 1-кп/629/133/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , законного представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження № 0001322 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в:
В ході судового слідства установлено, що 13 травня 2016 року близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_5 рухався на автомобілі «ВАЗ-211540-120-22», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Ізюм-Лозова поблизу с. Іванівка Лозівського району Харківської області. Діючи з необережності у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п.10.1 Правил Дорожнього руху України, згідно яких «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п.2.9Б Правил Дорожнього руху України, згідно яких «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу», ОСОБА_5 , керуючи автомобілем у стані стомлення, не переконався в безпеці руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення між його автомобілем та автомобілем «АЗЛК2140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 .

В результаті ДТП ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- тупої травми голови у вигляді саден на волосистій частині в лобово-тім`яній ділянці зліва, крововиливів у м`які покриви голови в лівій лобовій області, тупої травми тулуба у вигляді саден на грудній клітці праворуч на 4 см від умовно-серединної лінії; синців по передній поверхні живота в ділянці реберної дуги, в лівій поперековій області, в області мошонки на всьому протязі; закритого неповного перелому внутрішньої кісткової пластини грудини на рівні з`єднання 4-5 ребер; закритих переломів 1-4 ребер справа по среднеключичній лінії, 5-7 ребер справа по пахвовій лінії, 8,9 ребер справа по задньо-пахвовій лінії; 3-7 ребер зліва по середньоключичній лінії з масивним крововиливом і розривом пристінної плеври, масивний крововилив клітковини за очеревинного простору і близько протоки простору на всьому протязі; повного розриву кресцово-клубового зчленування зліва з масивної кровоподтечностю м`яких тканин; розриву лівого купола діафрагми.

- кінцівок: садна на тильній поверхні правої кисті в області кісток зап`ястя, по зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, по передній поверхні правого та лівого колін; синців по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, по внутрішній поверхні правої гомілки на всьому протязі з переходом на внутрішню поверхню правого гомілковостопного суглоба, по внутрішній поверхні правого стегна в середній і нижній третині; рваної рани по передній поверхні лівого стегна в нижній третині; закритого перелому правої гомілки в нижній третині, закритого оскольчатого перелому дистального епіметафіза правої більше гомілкової кістки з масивним крововиливом`яких тканин.

Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_9 є прямий причинний зв`язок.

Вищевказана тупа травма грудної клітини з розривом внутрішніх органів - має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; закриті переломи правої гомілки та правої великогомілкової кістки - це середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а його пасажир малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на правій щоці, глибокої подряпини на передній поверхні лівого колінного суглоба, закритого перелому на межі середньої та нижньої третини обох кісток лівого передпліччя без зміщення, які за ступенем тяжкості є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним в інкримінованому йому правопорушенні та пояснив, що 13.05.2016 року він, керуючи автомобілем у стані стомлення, не переконався в безпеці руху та виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення між його автомобілем та автомобілем під керуванням ОСОБА_8 . Він не пам`ятає, що сталося потім. В скоєному щиро розкаявся, просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні неповнолітню дитину, з приводу чого надав письмову заяву. Відшкодував 44 тис. грн., а саме 4 тис. грн. ОСОБА_7 , та 40 тис.грн. ОСОБА_6 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Дії ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_11 скоїв необережний злочин.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України суд не вбачає.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_5 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявила клопотання про застосування до її підзахисного Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_5 скоїв необережний злочин, раніше не судимий, крім того у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина до 18 років, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, про що подала письмове клопотання, яке підтримав в судовому засіданні обвинувачений.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив звільнити його від відбування покарання в зв`язку з Законом України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив необережний злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

З даного свідоцтва вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 записаний батьком дитини, стосовно якої не позбавлений батьківських прав.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 можливо звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, про що просив обвинувачений в судовому засіданні.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь суму завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 43554,64 грн. та моральну шкоду в розмірі 800000,00 грн.

Потерпіла підтвердила матеріальні збитки відповідними виписками з історії хвороби та квитанціями на придбання ліків та витрат на поховання, які додані до позовної заяви.

В судовому засіданні обвинуваченим надані квитанції грошових переказів на підтвердження добровільного відшкодування завданої матеріальної шкоди на суму 40000,00 грн., про що не заперечувала в судовому засіданні потерпіла, тому суд вважає позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 3554,64 грн.

Оскільки потерпілій дійсно заподіяна моральна шкода, що виразилася в спричиненні душевних страждань у зв`язку зі смертю чоловіка, який до того ж був єдиним годувальником в сім`ї, внаслідок чого змінився звичайний уклад її життя, тому суд вважає можливим частково задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 250000,00 гривень.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь суму завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 3500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Потерпіла підтвердила матеріальні збитки відповідними виписками з історії хвороби та квитанціями на придбання ліків, які додані до позовної заяви.

В судовому засіданні обвинуваченим надана квитанція грошового переказу на підтвердження добровільного відшкодування завданої матеріальної шкоди на суму 4000,00 грн., про що не заперечувала в судовому засіданні потерпіла, тому суд вважає позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Оскільки потерпілій дійсно заподіяна моральна шкода, що виразилася в спричиненні душевних страждань у зв`язку з отриманням донькою тілесних ушкоджень, внаслідок чого змінився звичайний уклад її життя, тому суд вважає можливим частково задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000,00 гривень.
У кримінальному провадженні судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 374 КПК України, п. «в» ст.1 ст.ст. 9, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , не працюючого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Жданівка Харцизського району Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в сумі 3554,64 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири грн. 64 коп.) гривень, моральну шкоду в розмірі 250000,00 (двісті п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , не працюючого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Садове Лозівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Після набрання вироком законної сили, речові докази: автомобіль «АЗЛК-2140», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить гр. ОСОБА_13 - вважати повернутим законному власнику; автомобіль ВАЗ-211540-120-22, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та зберігається на майданчику тимчасового тримання Лозівського ВП - повернути законному власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1