У Х В А Л А
27 лютого 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ, Донецької області,
громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за
адресою:
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із дійовим каяттям,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою на підставі ст. 45 КК України звільнити підозрюваного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів у зв`язку із дійовим каяттям, а кримінальне провадження стосовно нього закрити.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотанні прокурора про звільнення ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із дієвим каяттям, клопотання повернуто прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
За доводами апеляційної скарги прокурора, судове рішення про відмову в задоволенні його клопотання є невмотивованим. Апелянт звертає увагу на те, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів,передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю, розкаявся та активно сприяв розкриттю злочинів.
Крім того, прокурор зазначає, що злочини, в яких підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів невеликої тяжкості, потерпілих в даному кримінальному провадженні немає, шкода та збитки не завдані.
Апелянт звертає увагу на те, що 20 листопада 2017 року від підозрюваного ОСОБА_5 надійшла заява з проханням звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» та в своєму рішенні послався на поняття «реальна сукупність», яке в діючому законодавстві відсутнє.
Апелянт звертає увагу на те, що дії ОСОБА_5 і кваліфіковані як два злочини, проте кінцева ціль всіх його дій зводилася до пред`явлення листка непрацездатності на конкретний період за місцем навчання.
З огляду на викладене, прокурор вважає, що висновок суду про необхідність повернення клопотання прокурору є хибним, оскільки підстав для його повернення немає, а тому просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його клопотання.
Ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям вмотивована тим, що оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох злочинів невеликої тяжкості, які утворюють реальну сукупність, він не підлягає звільненню на підставі ст. 45 КК України від кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати, підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів невеликої тяжкості. Разом з тим, потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні, відтак шкоду та збитків кримінальним правопорушенням не завдано.
Підозрюваний ОСОБА_5 звернувся до прокурора із заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності, проте суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні, оскільки звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України виключається, оскільки сукупність злочинів, в яких він підозрюється, не дають підстав для застосування цієї норми закону.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується колегія суддів.
Положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено, що вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.
Як слушно зазначив суд першої інстанції, реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома діями вчинила два або більше злочинів.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, злочини у вчинені яких підозрюється ОСОБА_5 , є злочинами невеликої тяжкості. Разом з тим, він підозрюється у вчиненні кількох дій, які мають ознаки злочину, вчинених ним у різний час. Так, спочатку ОСОБА_5 25 вересня 2017 року у денний час вчинив пособництво у підробленні офіційних документів, які видаються підприємством, а саме довідок про тимчасову непрацездатність шляхом надання в телефонній розмові, невстановленій особі, особистих даних: прізвища, ім`я та по батькові, назви навчального закладу, діагнозу та період часу тимчасової непрацездатності, які були використані для підробки довідки № 926/09 від 26 вересня 2017 року на ім`я ОСОБА_5 . Отримавши 26 вересня 2017 року, попередньо домовившись про зустріч в телефонній розмові, у невстановленої особи, поблизу станції Київського міського метрополітену «Лук`янівська» у м. Києві. підроблений листок непрацездатності, він використав його, надавши за місцем навчання. Отже, вказані злочинні дії як за суб`єктивною стороною, так і за часом їх вчинення мають відмінності, тому не можуть утворювати таку сукупність, яка в теорії права визначена як ідеальна.
Відтак, судом обґрунтовано відмовлено прокурору в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з дійовим каяттям, оскільки сукупність злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , є реальною.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року про відмову у задоволенні клопотанні прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із дієвим каяттям, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3