У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Луганськ Луганської області, без постійного місця проживання, із вищою освітою, не одруженої, раніше судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
З клопотання слідує, що 30 вересня 2017 року слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002639 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимою, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, повторно, під час випробовувального терміну вчинила новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, 28 вересня 2017 року близько о 16 години 30 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом підбору ключа до дверей методичного кабінету Ужгородського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проникла в середину приміщення методичного кабінету, звідки таємно, повторно, викрала тонометр марки «Microlife BP N1 Basic» вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №11/530 від 26.10.2017 року становить 469 гривень 80 копійок та грошові кошти в сумі 350 гривень, які належали ОСОБА_7 , чим заподіяла останній матеріальної шкоди на загальну суму 819 гривень 80 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.09.2017 року; протоколом огляду місця події від 29.09.2017 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.10.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.10.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.10.2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.11.2017 року; Протоколом огляду та перегляду відеозапису від 03.11.2017 року; висновком товарознавчої експертизи №11/530 від 26.10.2017 року.
08.11.2017 року слідчим СВ Ужгородського ВП за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185КК України.
Слідчий в клопотання вказує, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрювана ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, з протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 та з інших матеріалів досудового розслідування вбачається, що остання офіційно ніде не працює, не одружена, її майновий стан є незадовільним, а також те, що вона вчинила кримінальне правопорушення повторно проти власності. Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі.
З врахуванням викладеного, слідчий вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.
Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.
У судовому засіданні захисник підозрюваної просив у задоволенні клопотання відмовити та пояснив, що ОСОБА_5 не має наміру незаконно впливати на свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.
Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала думку свого захисника, просила відмовити в задоволенні клопотання.
Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника та підозрюваної, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При цьому, враховуючи обставини справи та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, наведені в клопотанні обставини свідчать про існування ризиків до того, що підозрювана, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.
З досліджених матеріалів слідує, що ОСОБА_5 раніше судима, не має постійного місця проживання.
Також, як встановлено під час розгляду клопотання, з часу внесення вказаних відомостей 30.09.2017 року до ЄРДР підозрювана ОСОБА_5 з`являлася на всі виклики слідчого, доказів зворотного суду надано не було. Крім того, слідчий суддя враховує, вік підозрюваної, стан її здоров`я, сімейний і матеріальний стан, є інвалідом ІІІ групи.
Посилання прокурора на те, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду так як вона, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років позбавлення волі, не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу відносно особи виключно у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя критично ставиться до зазначених слідчим у клопотанні обставин та ризиків щодо незаконного впливу на потерпілих і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки будь-яких відомостей, які б вказували на таку вірогідність, в судовому засіданні не встановлено, в тому числі не доведено це і прокурором.
Одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім.
З огляду на зазначене, підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який згідно положень ч. 3 ст. 176 КПК України є найбільш суворим запобіжним заходом, беручи до уваги дані про її особу, слідчий суддя не вбачає.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
За таких обставин прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Луганськ Луганської області, без постійного місця проживання, із вищою освітою, не одруженої, раніше судимої, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:
1. прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ним час;
2. не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст.179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , покласти на слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1