03 квітня 2018 року
Провадження № 1-кп/638/468/18
У Х В А Л А
іменем України
03 квітня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0003597 від 19.07.2017, які стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , неодноразово засудженого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду міста Харкова з надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0003597 від 19.07.2017, відносно вказаної особи.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання щодо продовження запобіжного заходу утримання під вартою в умовах СІЗО № 27 м. Харкова.

Обвинувачений не заперечував та просив задовольнити вказане клопотання та продовжити щодо нього запобіжний захід утримання під вартою.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши обвинувальний акт та кримінальне провадження, приходить до висновку, що є підстави продовжити строк запобіжного заходу тримання під вартою.
Так, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суддя також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1, п.2, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Під час розгляду клопотання суддею вивчена можливість щодо не продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу утримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1., п.2, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений офіційно не працює, не має офіційних джерел існування, а тому, суд продовжує ОСОБА_4 запобіжний захуд - тримання під вартою
При продовженні запобіжного заходу суд посилається на рішення Європейського суду у справі « Подвезька проти України» від 12 лютого 2015 року, а саме на те, що обґрунтування будь якого періоду тримання під вартою має бути переконливо продемонстровано владою. Аргументи за і проти звільнення, у тому числі і ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню розслідування, не повинні бути абстрактними, а фактично бути підтверджені фактичними даними. Небезпека того, що обвинувачений сховається від правосуддя, не може встановлюватися виключно на основі серйозності покарання.
Суд вважає, що сторона обвинувачення змогла довести необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 199,331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
Продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 червня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області в порядку глави 18 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1