АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1814/16-к Номер провадження 11-кп/786/430/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000869, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2016, за апеляційною скаргою прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Комсомольськ Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-04.08.2014 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.01.2017 в порядку ч.1 ст. 467 КПК України скасовано ухвалу Комсомольського міського суду від 18.08.2016, якою ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного вироком Комсомольського міського суду від 04.08.2014 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, -

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та засуджений до покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду від 04 серпня 2014 року і остаточно до відбуття за сукупністю вироків призначено ОСОБА_11 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно вироку суду, 23 липня 2016 року, близько 18.00 год., обвинувачений ОСОБА_11 , знаходячись на узбережжі паркового озера в м. Горішні Плавні, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з раніше знайомим потерпілим ОСОБА_12 , під час виниклої між ними обопільної суперечки, яка поступово переросла в бійку, завдав останньому декілька ударів руками в область голови та тулубу, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани голови та закритого перелому тіла нижньої щелепи зліва, які згідно із висновком судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У вступній частині вироку зазначити відомості про судимості обвинуваченого ОСОБА_11 , у резолютивній частині вироку вказати частину ст. 71 КК України, строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження, а також роз`яснити порядок отримання його копій.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винуватим за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.08.2014, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу з мотивів у ній наведених та просили задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували щодо апеляції прокурора та заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суду вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 в умисному заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тобто умисного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я за обставин, викладених у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів прокурора про необхідність скасування вироку суду, то вони не є достатньо обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на невідповідність вступної частини вироку вимогам ч.ч. 2, 4 ст. 374 КПК України, а саме на те, що у ній мають бути зазначені відомості про судимості обвинуваченого, а у резолютивній частині вироку відповідна частина статті 71 КК України при застосуванні її положень, прокурор просить доповнити ними вступну та резолютивну частини вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що не зазначення у вступній частині вироку відомостей про судимості обвинуваченого є достатньою підставою для скасування вироку в розумінні ст. ст. 409, 412 КПК України, та необхідності ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки вказані доводи прокурора не свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи. Таким чином, нормативного імперативного припису про те, що у вступній частині вироку необхідно зазначати судимості обвинуваченого, кримінальний процесуальний закон не містить.

Із вступної частини вироку вбачається, що в ній зазначено про те, що обвинувачений ОСОБА_11 раніше судимий.

Крім того, обставини щодо засудження обвинуваченого, враховані судом при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків у відповідності до положень саме ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 серпня 2014 року, а тому не впливають в цілому на законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку суду, про що свідчить і процесуальна позиція прокурора, який при апеляційному оскарженні погоджується з фактичними обставинами кримінального провадження, доведеністю вини ОСОБА_11 , кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 122 КК України.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню.

Відповідно до п. г ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набув чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності вказаного закону в установленому законом порядку визнані інвалідами третьої групи.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, який за степенем тяжкості є злочином середньої тяжкості відповідно до статті 12 КК України.

Згідно наданої обвинуваченим довідки до висновку медико-соціальної (експертної) комісії серії 7-66 ТЕ №0018871 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково.

Під дію ст.9 вказаного Закону, яка виключає можливість застосування амністії, особа обвинуваченого не підпадає, а тому до нього може бути застосована амністія.

Таким чином, вказане клопотання слід задовольнити та звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2017 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку суду колегією суддів не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, Закону України «Про амністію у 2016 році» колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_11 без змін.

На підставі п. «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування покарання призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2017 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_11 з під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4