Справа № 527/1756/17
провадження № 1-кп/527/181/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження № 0000628 від 13.08.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :
12 серпня 2017 року близько 20:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, нанесла два удари дерев`яним табуретом в область кисті рук ОСОБА_4 , які та тримала перед обличчям, закриваючи його від удару. Після чого ОСОБА_5 , схопивши за волосся ОСОБА_4 , звалила останню на землю та нанесла ще декілька ударів правою рукою стиснутою в кулак в область голови та обличчя ОСОБА_4 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді: забою та пошкодження капсульно-зв`язкового апарату 1-го пальця лівої кісті, забою та припухлості м`яких тканин на голові, синців на обличчі та правій кісті, лінійні подряпини на лівому плечі та лівій лопатці, правому колінному суглобі та правій гомілці, які згідно висновку судово-медичного експерта Хорольського районного відділення бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації № 160 від 13.08.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнала повністю і дала суду пояснення за змістом ідентичні обвинувальному акту та описовій частині вироку.

Фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорювалися, тому за згодою учасників судового провадження інші докази по справі, крім показань обвинуваченої та характеризуючих її даних, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.

Кваліфікацію суспільно небезпечних винних діянь ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 суд находить правильною.

Вина обвинуваченої знайшла своє підтвердження і доведена повністю.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі ст. 66 КК України, обставиною, що пом"якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_5 вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, в силу ст. 89 КК України не судима, за місцем проживання сільська рада компрометуючих матеріалів відносно неї не має, офіційно не працевлаштована.

Згідно довідок Глобинської ЦРЛ на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Врахувавши викладене в сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, і вважає за доцільне призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд, вважає, що клопотання необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили осіб, не позбавленних батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Зі свідоцтва про народження, наданого суду, вбачається, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сину на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років, та відносно нього обвинувачена не позбавлена батьківських прав.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 не відноситься до категорії тих осіб, до яких згідно ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» або ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується. Вчинила злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказаний злочин вона вчинила у 2017 році, до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», раніше амністія до обвинуваченої не застосовувалася.

За таких обставин,суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 на період набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1