Справа № 369/5706/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/329/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 03.04.2018

УХВАЛА
іменем України
03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, одруженого, без постійного місця проживання, останнє тимчасове місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком - Лисичанського міського суду Луганської області від 28.07.2016 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5, ст. 27 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 15.04.2017 близько 12-ї години. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів разом із ОСОБА_8 , діючи спільно та за попередньою змовою, перебували поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , до якого не мали ключів та права заходити на його територію у відсутність ОСОБА_9 , який за усною домовленістю із власником орендує даний будинок, після чого ОСОБА_7 переліз через зазначений паркан та проник на територію домоволодіння, при цьому ОСОБА_8 залишився біля паркану за межами домоволодіння, де спостерігав за навколишньою обстановкою.

Далі ОСОБА_7 підійшов до житлового будинку АДРЕСА_2 , СТ «Захарник», де руками розбив скло вікна будинку, через яке проник усередину будинку, звідки, повторно, таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: грошові кошти в сумі 1 000 грн., перфоратор марки Електромаш вартістю 1 045 грн., болгарку марки «Днепр» вартістю 380 грн., штани джинсові «Smog» вартістю 200 грн., покривало на ліжко напівсинтетичне вартістю 210 грн., всього на загальну суму 2 835 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вищезазначену суму.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, пом`якшивши призначене йому покарання. Вважає, що призначене покарання є несправедливим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначає, що суд при призначені йому покарання не повною мірою врахував його особу, який визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду і матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини даного провадження та обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтверджується в інкримінованому йому злочину: показанням потерпілого ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події, протоколами пред`явлення речей для впізнання, протоколами проведення слідчого експерименту, протоколами огляду предметів та іншими доказами.

Судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який одружений, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом алкоголізм; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання; думку потерпілого, який не має до обвинуваченого будь-яких претензій. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим 28.07.2016 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, повторно вчинив злочин проти власності під час іспитового строку, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді 3 років позбавлення волі, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд першої інстанції частково приєднав ОСОБА_7 до покарання за цим вироком невідбуте ним покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 28.07.2016 року, визначивши йому остаточне покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього більш м`якого покарання та його посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував його особу та обставини, які пом`якшують покарання, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах даного провадження, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 слід відмовити.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий
Судді: