№ 5 5273 ск 17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 3 листопада 2017 року в м. Києві касаційну скаргу зі змінами прокурора наухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 11 квітня 2017 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку ст. Ярославська Мостовського району Краснодарського краю Російської Федерації, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ст. 166 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Застосовано щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженої, та визнано обмежено осудною.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що вона будучи матір`ю чотирьох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_5 2008 року народження, ОСОБА_6 2010 року народження, ОСОБА_7 2012 року народження, ОСОБА_8 2013 року народження, допустила злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за своїми дітьми, що спричинило тяжкі наслідки.

У касаційній скарзі зі змінами прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі особу засудженої та обставини вчинення злочину, безпідставно звільнено засуджену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. У свою чергу, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 419 КПК України, допущених порушень не усунув, безпідставно апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду залишив без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги зі змінами, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги зі змінами прокурора про порушення щодо засудженої загальних засад призначення покарання, а саме безпідставного звільнення засудженої на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання засудженій призначаючи їй покарання у виді позбавлення волі та звільняючи її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, виходив з того, що засуджена раніше не судима, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, є вагітною строком 36 тижнів, незаміжня, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, перебуває на обліку в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» з 2000 року з діагнозом легка розумова відсталість, за місцем проживання характеризується формально. Одночасно судом враховано й конкретні обставини кримінального провадження. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання засудженій в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, місцевий суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання, але за умови здійснення за нею контролю з боку кримінально-виконавчої інспекції на підставі статей 75, 76 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звільнення засудженої від призначеного покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України відповідає вимогам закону, а покарання, за своїм видом та розміром, є необхідним та достатнім для виправлення засудженої і попередження нових злочинів та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При розгляді апеляції прокурора, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду залишив без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги зі змінами не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу ХII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою зі змінами прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3