Справа № 464/1186/18
пр.№ 1-кп/464/233/18
У Х В А Л А
22 березня 2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

а також прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Львові кримінальне провадження №464/1186/18 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
У провадженні суду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домашнього арешту на тримання під вартою терміном на 60 днів. В обгрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному з застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Так, ОСОБА_5 , 17.01.2018 року, близько 19:45 год., перебуваючи біля будинку № 30, що по вул. Чукаріна в м. Львові, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , який в цей час проходив по даній вулиці, спільними діями допомагаючи один одному, двоє нанесли невстановлену слідством кількість ударів кулаками рук в область обличчя останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді множинних синців та крововиливів на обличчі, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, після чого, відкрито викрали особисте майно потерпілого ОСОБА_7 , а саме його мобільний телефон марки «НТС», моделі «оnе», вартістю 2000 гривень, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 100 гривень, та після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли. Своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2125 грн. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства у кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення особи для впізнання з участю потерпілого ОСОБА_7 від 25.01.2018, протоколами пред`явлення особи для впізнання з участю свідка ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження. 25.01.2018 року слідчим суддею Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати своє житло. В подальшому ОСОБА_5 повторно скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України. Так, в ході провадження досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000820 від 13.03.2018 року, встановлено, що ОСОБА_5 , 07.03.2018, близько 18:40 год., перебуваючи на території автостоянки, що за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238 «з», повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 , два ковпаки від колеса, вартістю 1200 грн. кожен, які належали потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 2400 гривень. Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами: визнавальними показами ОСОБА_5 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події, протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 . Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 19.03.2018 дані кримінальні провадження об`єднано в одне. Зазначає, що наявні ризики, що можуть безпосередньо перешкодити якісному судовому розгляду вказаного кримінального провадження, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час не працює, а отже немає постійного та стабільного доходу, після обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту продовжує вчиняти кримінальні правопорушення; ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному провадженні; ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, згідно вимог чинного кримінального законодавства, що обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_5 реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. Разом із тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення, а відтак просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник щодо клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою заперечили, покликаючись на відсутність підстав для зміни такого, оскільки 20.03.2018 такий хворів.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали в його обґрунтування, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.
Відповідно до ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 25.01.2018 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арештушляхом заборони цілодобово залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці з дати постановлення ухвали, тобто до 25 березня 2018 року, включно та покладено на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2018 ОСОБА_5 змінено запобіжний захід в частині заборони залишати житло з адреси АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_2 (особняк).

Однак, як встановлено судом, вказані обов`язки обвинуваченим було порушено, оскільки останній за викликом прокурора на 20.03.2018 о 09.00 год., а також у підготовче судове засідання, призначене на 20 березня 2018 року не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином, відповідно до вимог ст.135 Кримінального процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, наявна обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 Європейський суд з прав людини у справі зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, згідно з яким вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності крадіжку та згідно з ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, після обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності. Вказане свідчить, що обвинувачений на шлях виправлення не став, продовжив займатися злочинною діяльністю.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується неявкою на виклик до прокурора та у судове засідання. Так, зокрема, обвинувачений ОСОБА_5 порушив умови раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не з`являючись на виклики до прокурора та суду, залишивши своє житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (особняк).
Інкримінований ОСОБА_5 злочин за ч.2 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк; за ч.2 ст.186 КПК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
У рішенні Європейський суд з прав людини по справі «В. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства». Також Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» вказував, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків підтверджується тим, що на даний час судом не проведено їх допит.
Також згідно з вимогами ст.178 КПК України суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, зокрема відсутність відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, репутацію, майновий стан, наявність обгрунтованої підозри про вчинення ним під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту іншого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, а також недотримання ним умов раніше застосованого до нього запобіжного заходу.
Таким чином прокурором доведено необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, так як: наявна обґрунтована підозра у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України; наявні достатні підстави вважати, що існують передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, ризики; для запобігання вказаним ризикам, з урахуванням наведених вище обставин, недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів, а відтак саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі вимог ч.1 ст.197 КПК України, з урахуванням стадії судового провадження - підготовчого судового засідання, а відтак з урахування недослідженням письмових доказів судом та непроведенням допиту свідків, строк тримання під вартою визначається до 60 днів.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Тому суд не визначає розмір застави ОСОБА_5 , оскільки такий підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 200, 369-372 КПК України,
у х в а л и в:
клопотання прокурора задовольнити.
Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженому, згідно ст.89 КК України раніше не судимому, запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 20 травня 2018 року включно.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає, проте заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Головуючий суддя ОСОБА_1