Номер провадження: 11-кп/785/1303/17
Номер справи місцевого суду: 521/7016/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження
03.11.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року про відмову в задоволенні заяв обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності -

встановив:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.28 та ч.1 ст.364 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.1 ст.367 КК України та ОСОБА_6 за ч.ч. 1, 4 ст.358, ч.4 ст.27 та ч.1 ст.364 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року відмовлено в задоволенні заяв обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду, обвинувачена ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та повернути матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції для повторного розгляду заяв обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності.

Дослідивши апеляційну скаргу прихожу до висновку, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року апеляційному оскарженню не підлягає, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3)інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таки ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Оскільки матеріали вказаного кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на розгляді в суді першої інстанції на стадії судового розгляду, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року про призначення судового розгляду окремому оскарженню не підлягає.
Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Тому главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

При цьому, ч.1 ст.392 КПК України наводить вичерпний перелік випадків оскарження в ухвал слідчого судді під час досудового розслідування.

Водночас ч.2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Таким чином, кримінальним процесуальним законом України не встановлені заборона або обмеження в реалізації права на оскарження до суду певних судових рішень під час досудового розслідування, а визначена особлива процедура оскарження апеляційного оскарження ухвал слідчого судді, яка в даному випадку не була дотримана апелянтом, що не позбавляє його права звернення в подальшому до суду за захистом своїх прав у відповідній стадії кримінального провадження.

З викладеного вбачається, що саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.
Окрім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, яка передбачає, що апеляційний суд повинен прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст. 392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, суддя-доповідач, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, приходить до висновку, що вказана ухвала районного суду не може бути предметом перегляду апеляційним судом Одеської області, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 392, 399, 422 КПК України, -

постановив:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року про відмову в задоволенні заяв обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, постановлену під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.28 та ч.1 ст.364 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.1 ст.367 КК України та ОСОБА_6 за ч.ч. 1, 4 ст.358, ч.4 ст.27 та ч.1 ст.364 КК України.

Копію ухвали про відмову в відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та додатками.

Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2