Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

№11-92/2010

30 березня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючої - судді Мельничук Н.М.,

судців: Захарчука С.В. та Фоміна Ю.В.,

з участю : прокурора Філя С.В.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_1 на вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2009 року, -

встановив:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, судимий Ружинським районним судом Житомирської області: - 27 березня 2001 року за ст. ст. 81 ч. З, 45 КК України на 3 роки позбавлення воді умовно з іспитовим строком 2 роки без конфіскації майна; - 7 жовтня 2002 року за ст. ст. 187 ч. З, 71 КК України на 7 років 1 місяць позбавлення волі, звільнений постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 5 квітня 2007 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 25 днів, -

засуджений: - за ст. 187 ч. З КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, яке є власністю засудженого;

- ст. 263 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1, ч. 3 ст. 70 КК України ОСОБА_1 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець та житель смт. Ружина

Ружинського району Житомирської області,

відповідно до ст. 89 КК України не судимий, -

засуджений за ст. 187 ч. З КК України із застосуванням ч. ч. 1 та 2 ст. 69 КК України на 2 роки 10 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишений попередній - взяття під варту.

Згідно з вироком, 15 липня 2009 року близько 16 години (точний час не встановлено) ОСОБА_1 на південному березі річки Роставиця, за приватними господарствами по вул. Роставиця в с. Заріччя Ружинського району Житомирської області знайшов 15 боєприпасів - 5,6 мм цільових спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення, які виготовлені заводським способом, та застосовуються до нарізної вогнепальної зброї.

Знаючи, що вказані патрони є боєприпасами і що для їх носіння та зберігання необхідний передбачений законом дозвіл, якого у нього не було, ОСОБА_1, маючи намір в послідуючому використати їх для власних потреб, умисно взяв їх та, поклавши до кишені свого одягу, приніс додому в житловий будинок по вул. Паволоцькій, 50 в смт. Ружині Житомирської області, де поклав у належну йому спортивну сумку і зберігав в ній до 20 серпня 2009 року.

17 липня 2009 року близько 1 години (точний час не встановлено) ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння і будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та ОСОБА_2, який також перебував в стані алкогольного спяніння, попередньо домовившись про здійснення крадіжки чужого майна, з вказаною метою, прийшли до житлового будинку № 20 по вул. Свердлова в смт. Ружині Житомирської області, який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_2 витягнув скло у вікні веранди, а ОСОБА_1 через вказаний отвір таємно проник всередину будинку та, відчинивши зсередини вхідні двері, впустив у будинок ОСОБА_2

Коли господарка будинку, почувши сторонні звуки, піднялась з ліжка та підійшла до дверей спальної кімнати, то ОСОБА_1 вирішив здійснити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном. З цією метою він схопив ОСОБА_3 за шию руками та почав її душити. Відчувши фізичний біль, потерпіла присіла на підлогу, а ОСОБА_1, продовжуючи її здушувати за шию руками, почав вимагати гроші, погрожуючи при цьому застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоровя. Подолавши в такий спосіб волю потерпілої до опору, ОСОБА_1 її відпустив та змусив передати йому 50 грн., які потерпіла витягнула з-під матрацу на одному з ліжок. Продовжуючи свої злочині дії ОСОБА_1 підняв потерпілу з підлоги та примусив передати йому ще 95 грн., які були в гаманці в сумці, яка висіла на дверях, що вели в спальню.

Потім ОСОБА_1 посадив потерпілу на ліжко та замотав голову простинею і, висловлюючи словесні погрози про застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя потерпілої, ввімкнув світло в спальні та почав там шукати гроші. Не знайшовши там нічого, ОСОБА_1 вийшов до вітальні, ввімкнув світло та продовжував шукати гроші і цінності, знайшовши там і заволодівши належним потерпілій мобільним телефоном "Сіменс А-70", вартістю 200 грн., із сім-картою МТС, на поточному рахунку якої знаходилось 55 грн.

В цей час ОСОБА_2, перебуваючи у вітальній кімнаті будинку, поруч з місцем вчинення злочину, своєю присутністю демонструючи повну підтримку дій ОСОБА_1, скористався тим, що воля потерпілої ОСОБА_3 до опору була подолана діями ОСОБА_1, зайшов до залової кімнати, знайшов там та заволодів належними потерпілій двома пляшками горілки "Біленька", по ціні 10 грн. за пляшку, загальною вартістю 20 грн. Почувши сторонні звуки надворі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли.

Таким чином ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 заволоділи майном ОСОБА_3 на загальну суму 420 грн.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_1 просить переглянути його справу, перекваліфікувати його дії із ч. З ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України та помякшити йому призначене покарання, застосувавши ст. 69 КК України, посилаючись на те, на те, що судом не взято до уваги те, що він не застосовував до потерпілої ніякого насильства і їй не погрожував, про це на досудовому слідстві не свідчили потерпіла та свідки, а змінили свої показання в судовому засіданні, вказане не підтверджується висновком судово-медичної експертизи, він добровільно зявився із зізнанням, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем відбуття покарання за попереднім вироком, співмешкав з жінкою і у них народилась дитина, у нього важке матеріальне становище, а саме у матері-пенсіонерки на утриманні знаходиться його брат, який визнаний інвалідом з дитинства 1 групи.

Засуджений ОСОБА_2Ю вирок суду не оскаржує.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, обговоривши її доводи, перевіривши справу, апеляційний суд вважає, що апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

ОСОБА_1 засудження за ст. 263 ч. 1 КК України не оспорює, а в судовому засіданні вину за ст. 187 ч. 3 КК України визнав частково, вважаючи, що він своїми діями вчинив грабіж, наполягаючи на тому, що він до потерпілої фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров я не застосовував і не погрожував їй застосуванням такого насильства. У вироку суду дана відповідна оцінка таким його показанням.

В обґрунтування вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, суд першої інстанції послався на сукупність досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд першої інстанції вважав, що такі показання засудженого ОСОБА_1 суперечать дослідженим доказам по справі. Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 17 липня 2009 року близько 1 години вона, почувши сторонні звуки, піднялась з ліжка та підійшла до дверей спальної кімнати, маючи намір включити світло. В цей час невідомий їй на той час чоловік схопив її за шию руками та почав душити. Відчувши фізичний біль вона присіла на підлогу, а цей чоловік, продовжуючи її здушувати за шию руками, почав вимагати гроші, погрожуючи при цьому, що в іншому випадку задушить її. Злякавшись, вона почала плакати та просити не вбивати її і витягнула з-під матрацу 50 гривень і віддала нападнику. Тоді він, продовжуючи погрожувати та вимагати гроші, підняв її з підлоги та примусив передати йому ще 95 гривень, які були в гаманці в сумці, яка висіла на дверях, що вели в спальню. В цей час вона побачила, що в іншій кімнаті стоїть ще хтось, менший на зріст від того, що напав на неї. Потім цей невідомий, що душив її, посадив її на ліжко та замотав голову простинею і, висловлюючи словесні погрози про те, що якщо вона тільки відкриє очі, то він їй їх повиколює, ввімкнув світло в спальні та почав там шукати гроші. Через щілину в простині вона побачила як двоє пішли в зал і щось там шукали. Потім той що на неї нападав та душив, і в якому по голосу вона впізнала в послідуючому ОСОБА_1, перед тим як вийти з будинку, ще раз підійшов до неї та погрожував, що вбє її, якщо вона вискочить на двір та закричить.

Її показання є послідовними, а тому у суду не було підстав їм недовіряти і вони обгрунтовано були покладені судом в основу вироку.

Із власноручно написаної явки з повинною засудженого ОСОБА_2 від 21 липня 2009 року слідує, що він зізнається у скоєному відносно потерпілої ОСОБА_3 злочині та вказав на те, що засуджений ОСОБА_1 вимагав у неї гроші і говорив, якщо вона їх не віддасть, то він її задушить.

З показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, Матвійчук JT.M. та ОСОБА_6 вбачається, що потерпіла ОСОБА_3 розповідала їм про вчинення на неї нападу і вони бачили на її обличчі почервоніння та синяки.

Доводи апеляції про те, що потерпіла ОСОБА_3 змінила свої показання в судовому засіданні в частині того, що засуджений ОСОБА_1 застосовував до неї насильство і їй погрожував та вказане не підтверджується висновком судово-медичної експертизи, то вони необґрунтовані, оскільки з матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_3 вже при першому допиті в якості потерпілої 21 липня 2009 року власноручно вказала, що один із злочинців схопив її за шию руками та душив і погрожував вбивством, а ніяких тілесних ушкоджень у неї не було виявлено тому, що вона пройшла судово-медичне обстеження лише 31 липня 2009 року, тобто через два тижні після вчинення відносно неї злочину, і як вона заявила в судовому засіданні при дослідженні вказаного документа, що всі синяки на той час вже зникли, а експерт оглянув її так пізно, у звязку з тим, що слідчий лише 31 липня 2009 року надав їй направлення.

Виходячи з наведеного апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини засудженого ОСОБА_1, який раніше вчинив розбій, у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбої), поєднаному із насильством, що є небезпечним для життя та здоровя, та із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднуваному із проникненням у житло, який вірно кваліфікував його , що він зявився із зізнанням, щире розкаяння у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину, ніде не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, хворіє, вчинив злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, відносно особи похилого віку, раніше судимий, в тому числі за аналогічний злочин, тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та не бажає стати на шлях виправлення. Тому апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України та помякшення йому покарання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляції з доповненнями засудженого ОСОБА_1 є необгрунтованими, а тому вирок щодо нього слід залишити без зміни.

Але у вступній частини вироку суд помилково не зазначив, що засуджений ОСОБА_1 судимий 27 березня 2001 року Ружинським районним судом Житомирської області за ст. ст. 81 ч. З, 45 КК України на З роки позбавлення воді умовно з іспитовим строком 2 роки без конфіскації майна, яка була врахована при його засудженні 7 жовтня 2002 року за ст. ст. 187 ч. З, 71 КК України. Тому, на підставі ст. 365 КПК України, слід внести уточнення у вступній частині вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2009 року щодо нього - без зміни.

На підставі ст. 365 КПК України вважати у вступній частини вироку, що засуджений ОСОБА_1 судимий 27 березня 2001 року Ружинським районним судом Житомирської області за ст. ст. 81 ч. 3, 45 КК України на 3 роки позбавлення воді умовно з іспитовим строком 2 роки без конфіскації майна.

Судді: