Справа № 200/6809/17
Провадження № 1-кп/0203/104/2018
УХВАЛА
13.02.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого-судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.2 ст.260, ч. 1 ст. 263 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 17.02.2017, суд
встановив:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.2 ст.260, ч. 1 ст. 263 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 17.02.2017.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт, яке обґрунтовував наявність міцних соціальних зв`язків, недоведеністю прокурором ризиків та обвинувачення в цілому.
Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу більш м`яким заперечувала, вказуючи про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту неможливо відповідно до вимог КПК України. Натомість прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилалась на те, що на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання обвинуваченого та заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , при цьому виходить із наступних причин.
Відповідно до ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Так, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з діяльністю незаконних військових формувань та обігом зброї, судове дослідження доказів по справі не проведене, а отже перебуваючи на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні якого він обвинувачуються.
Також, суд враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 КК, до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим його клопотання про заміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Враховуючи наявність ризиків вчинення обвинувачених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 331 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 13 квітня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1