АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003036, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.01.2000 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст.229-6 КК України на 1 рік позбавлення волі,

- 06.03.2002 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі,

- 25.06.2007 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1ст.317, ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
По справі вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 10 травня 2015 року, приблизно о 19 годині, знаходячись по вул. Курнатовського, 2, в м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи за 200 гривень для власного вживання, без мети збуту, два ін`єкційні медичні шприци об`ємом по 5 мл, в яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 0,412 г., який став незаконно зберігати по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході обшуку, проведеного 11.05.2015 по місцю проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено два ін`єкційні медичні шприци об`ємом 5 мл, в яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 0,412 г, який останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок скасувати через неправильне застосуванням судом положень ст.75 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не навів у вироку даних, які свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Також вважає, що суд при призначенні покарання в достатній мірі не врахував те, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин.
За наведених обставин вважає, що лише реальне відбуття ОСОБА_6 покарання забезпечить досягнення цілей, визначених ст.65 КК України.
За наслідками апеляційного розгляду просить зазначений вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.2 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В іншій частині вирок просить залишити без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання по ч.2 ст.309 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд обґрунтовано визнав його щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, а також наявність у нього ряду тяжких захворювань, проходження курсу реабілітації від наркотичної належності залежності. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши у сукупності ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, що не оспорюється учасниками судового провадження.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з поданих до суду документів, ОСОБА_6 з 01.09.2015 року по 04.04.2017 року пройшов реабілітаційний курс в центрі духовної та соціально-психологічної реабілітації нарко- та алко- залежної молоді «Перемога» при Тальнівському відділенні міжнародного благодійного фонду «Христос для всіх міст» в Черкаській області, а з 05.09.2015 року по теперішній час працює волонтером в цьому ж Центрі.
Допитаний в суді апеляційної інстанції директор ВМБФ «Христос для всіх міст» ОСОБА_8 повідомив суду, що ОСОБА_6 за час перебування в очолюваному ним центрі духовної та соціально-психологічної реабілітації зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, пройшов реабілітаційний курс лікування, під час якого з ним проводилися заходи щодо корекції поведінки та відновленню духовних та моральних цінностей, які дали позитивні результати. Вважає, що ОСОБА_6 не є соціально небезпечною особою, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Наведеним спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що через стійку антисоціальну поведінку ОСОБА_6 , спрямовану на вчинення ним злочинів, його виправлення неможливе без відбування покарання.
Колегія суддів також враховує, що з часу ухвалення вироку сплило більше двох років. Стороною обвинувачення не спростовані пояснення обвинуваченого про те, що він став на шлях виправлення, протягом даного часу до кримінальної або адміністративної відповідальності він не притягувався.
Не можуть свідчити про неправильне застосування положень ст.75 КК України і посилання прокурора на те, що суд у вироку не навів обставин справи чи даних про особу обвинувачених, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки при звільненні від відбування покарання з випробування враховується тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, що свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням обставин, наведених у вироку, та встановлених в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, а також ухвалив законне та справедливе рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на визначений строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
За наведених обставин колегія суддів залишає оскаржуваний вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3