АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1487/17 Справа № 200/72/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: -. ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000997 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сасівка Слов`янського району Закарпатської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_8

потерпіла - ОСОБА_9

обвинувачений - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання та встановлено іспитовий строк - два роки. Покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та заборонено відлучатися з місця постійного проживання щодня з 22:00 години до 06:00 години до набрання вироком суду законної сили

Цивільний позов задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_9 4 854 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 58 копійок в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовлено.

Речовий доказ: автомобіль «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернуто власнику.

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 28 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04 вересня 2012 року належить ОСОБА_10 , виконував маневр виїзду з прилеглої території автомайданчику, розміщеного на пл. Героїв Майдану Бабушкінського району м. Дніпропетровська на пр. Карла Маркса, де в районі пішохідного переходу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину з боку пл. Героїв Майдану в напрямку вул. Глінки в м. Дніпро.

Під час руху ОСОБА_7 , порушуючи Правила безпеки дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїжджаючи з прилеглої території на пішохідний перехід, який перетинає проїжджу частину, повинен був переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, продовжував маневр повороту ліворуч, де в районі пішохідного переходу допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалася з права на ліво по ходу руху автомобіля «HYUNDAI GETZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №5355Е від 25 листопада 2015 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лівої виличної кістки ліворуч, лівостороннього гемо синусу, ран в проекції правої клубової кістки, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху України виразилося у тому, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом легковим автомобілем HYUNDAI GETZ, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи 6/10-105 від 15.03. 2017 року не виконав вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, невиконання яких перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги показання водія ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 щодо місця скоєння ДТП, а саме, що ДТП сталася за межами пішохідного переходу.
Не надав суд першої інстанції і оцінку діям потерпілої ОСОБА_9 . Захисник вважає, що дії потерпілої не відповідали вимогам п. п. 4.1, 4.7, 4.10 та 4.14 ПДД України.
При ухвалені обвинувального вироку, суд першої інстанції як на доказ вини його підзахисного, послався на висновок автотехнічної експертизи № 70/27-89 від 08.12.2015 року, який суперечить висновку автотехнічної експертизи № 6/10.1-105 від 15.03.2017 року.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволені його клопотання про призначення повторної авто технічної експертизи.
Також вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість, а саме безпідставне призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Необґрунтовано судом першої інстанції було застосовано щодо ОСОБА_7 і запобіжний захід у виді домашнього арешти до набрання вироком законної сили.
Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, потерпілу та прокурора, які просили відмовити у задоволені апеляційної скарги, проаналізувавши викладені у ній доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах скарги, вислухавши думку учасників які приймали участь у апеляційному розгляді, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалене з дотриманням вимог матеріального права кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Доводи апелянта пор те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги показання водія ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 щодо місця скоєння ДТП, а саме, що ДТП сталася за межами пішохідного переходу, а також про те, що суд першої інстанції не надав оцінку діям потерпілої ОСОБА_9 . Захисник вважає, що дії потерпілої не відповідали вимогам п. п. 4.1, 4.7, 4.10 та 4.14 ПДД України є надуманими.

Ухвалюючи вирок суд першої інстанції провів аналіз вказаних обставин та дав їм відповідну юридичну оцінку.

Щодо доводі захисника про безпідставне посилання судом першої інстанції на висновок автотехнічної експертизи № 70/27-89 від 08.12.2015 року, то вони на думку колегії суддів заслуговують на увагу виходячи з наступного. Як було встановлено під час судового розгляду ДТП сталося дійсно за межами пішохідного переходу, у зв`язку з чим прокурором було змінено обвинувальний акт. Обставини у зміненому обвинувальному акті знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. В ході судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що саме невиконання ОСОБА_7 п. 12.3 ПДД України знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, внаслідок якого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Отже в цій частині вирок суду першої інстанції підлягає зміні з виключенням з його мотивувальної частини посилання на висновок автотехнічної експертизи № 70/27-89 від 08.12.2015 року.
Твердження апелянта про необґрунтовану відмову у задоволені клопотання про призначення повторної авто технічної експертизи голослівні, оскільки в апеляційній скарзі він не навів жодних підстав для необхідності її проведення. Вказане клопотання було розглянуто судом першої інстанції у відповідності з нормами КПК України.
Колегія суддів вважає обґрунтованим призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 рік. Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному злочині не визнав, та шкоду завдану кримінальним правопорушенням не відшкодував.

На думку колегії суддів, такі обставини унеможливлюють пом`якшення покарання, зокрема в частині виключення з вироку додаткового покарання. Колегія суддів вважає, що виключення останнього, ставитиме під сумнів справедливість призначеного за ч. 1 ст. 286 КК України покарання в цілому.

З огляду на викладене, доводи захисника про необхідність зміни вироку в частини не об`єктивно призначеного додаткового покарання колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає обґрунтованим і рішення суду першої інстанції щодо обрання ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді домашнього арешти, з забороною йому відлучатись з місця постійного проживання щодня з 22.00 годин до 06.00 годи, оскільки це прямо передбачено п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, а тому вказаний довод захисника не заслуговують на увагу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити мотивувальної частини вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року посилання суду як на доказ висновок експерта № 70/27-89 від 08 грудня 2015 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3