Справа № 694/122/18 Провадження №1-кп/694/53/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
07.03.2018 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд,Черкаської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю:прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,-
ОСОБА_7 виявляючи прояви недоумства, помірної розумової відсталості з помірно-вираженими емоційно-вольовими розладами, що позбавляло його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, 10.08.2017 року, близько 16 години, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 у ході сварки, штовхнув потерпілого ОСОБА_6 на дерев`яний паркан від чого останній впав на даний паркан та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 7 ребра зліва, ускладненого лівобічним пневмотораксом, що згідно висновку судово- медичної експертизи № 05-9-01/329 від 30.08.2017 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 оскільки вказані обставини в клопотанні знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, як і те, що дійсно ним скоєне правопорушення.
Захисник та представник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового розгляду без його розгляду, не заперечує проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 в силу ст. 512 КПК України в суд не запрошувався.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою сторін, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/329 від 30.08.2017 року, у ОСОБА_6 мало мали місце тілесне ушкодження у вигляді перелому 7 ребра зліва, ускладненого лівобічним пневмотораксом, яке спричинено дією тупого предмету і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. (а.п. 29)
Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння передбаченого ст. 128 КК України - необережне тяжке тілесне ушкодження.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №422 від 20.10.2017 року ОСОБА_7 виявляє прояви недоумства, помірної розумової відсталості з помірно-вираженими емоційно-вольовими розладами, через, що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може приймати участь у слідчих діях і судовому процесі і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині виражені прояви дефіцитарності, емоційно-вольові розлади, прояви експлозивності (на момент скоєння інкримінованого правопорушення), схильність до алкоголізації, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння суспільно-небезпечних дій, та потребує застосування примусового заходу медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Відповідно до ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно п. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечні дії та представляє небезпеку для оточуючих, суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру, а тому його відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України необхідно госпіталізувати до психіатричного закладу зі звичайним типом нагляду..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлено.
Речові доказ відсутні.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 512, 513 КПК України, суд,-
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ст.128 КК України в стані неосудності примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1