АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 рокуу кримінальному провадженні №0001205, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року у виді 4 місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту затримання та поміщення до Державної установи "Київський слідчий ізолятор".
З моменту вступу вироку в законну силу та звернення його до виконання ухвалено затримати ОСОБА_6 та помістити до Державної установи "Київський слідчий ізолятор".
Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнана винуватою у закінченому замаху на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

31 січня 2017 року, приблизно о 16 год. 10 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_8 , маючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, реалізуючи злочинний умисел, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до полиці продажу одягу, де взяла 3 жіночі піжами, загальною вартістю 955 грн. 20 коп. (без ПДВ), що належать ФОП ОСОБА_9 , та сховавши під пальто, мала намір їх викрасти, тим самим виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита власницею магазину.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої унаслідок суворості, просив вирок у частині призначеного покарання змінити, та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року у виді 4 місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Апелянт зазначав, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій покарання у максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, недостатньо врахував ті обставини, що ОСОБА_6 повністю визнала вину у вчиненому, щиро розкаялася, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, унаслідок чого призначив їй занадто суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу та змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, а вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, дослідивши у порядку ст. 404 КПК України дані, які характеризують особу обвинуваченої, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за обставин, викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, щодо них відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій захисником обвинуваченої, не заперечуються.

При цьому, судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_6 , правову кваліфікацію діяння, вчиненого останньою за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Доводи захисника обвинуваченої, викладені в апеляційній скарзі стосовно наявності підстав для зміни вироку та зменшення строку призначеного судом покарання, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Всупереч твердженням в апеляційній скарзі, покарання ОСОБА_6 як за вчинене кримінальне правопорушення, так і на підставі ст. 71 КК України, призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, судом першої інстанції були фактично враховані усі обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі.
Так, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2014 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, раніше судима, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, та обставини, яка обтяжує покарання - рецидив злочину, суд першої інстанції у відповідності до вимог закону призначив їй покарання у виді позбавлення волі у середніхмежах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення обвинувачена вчинила після постановлення попереднього вироку Дарницьким районним судом міста Києва від 07 жовтня 2016 року, яким її засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України частково приєднав невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року, та призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Отже, судом першої інстанції ОСОБА_6 призначене покарання з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65, 71 КК України, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, та особі обвинуваченої, є необхідним і достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так й іншими особами.

Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисливі злочини проти власності, новий злочин вчинила під час іспитового строку за попереднім вироком, а відтак належних висновків для себе не зробила та на шлях виправлення не стала, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченій більш м`якого покарання.
При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання враховано визнання вини обвинуваченою, позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, та щире каяття останньої, яке у відповідності до ст. 66 КК України визнано обставиною, яка пом`якшує покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ ____________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2