Справа №463/3456/17
Провадження №1-кс/463/1177/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду судового провадження №1кс/463/711/17 (Єдиний унікальний номер судової справи: 463/3456/17) за скаргою ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №1 щодо невнесення у ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
в провадженні слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №1 щодо невнесення у ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Скаржник ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , від розгляду вказаної вище скарги, заяву мотивує тим,що слідчий суддя ОСОБА_4 систематично грубо порушує норми процесуального права, оскільки надсилання йому судових повісток проводиться з порушенням вимог ст. 111 КПК України, при розгляді його скарги не дотримується 72 годинний строк, передбачений ч.2 ст.306 КПК України, незаконно обмежує скаржника у доступі до правосуддя шляхом безпідставного повернення йому скарг на бездіяльність посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №1, належним чином не надсилає копії повного тексту ухвал суду.

Вважає,що слідчий суддя ОСОБА_4 упередженою до нього, що виключає можливість її участі в розгляді даної скарги.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про день та час судового розгляду заяви повідомлялись належним чином, згідно поданої заяву про відвід слідчого судді, заявник ОСОБА_3 просить проводити судовий розгляд його заяви в його відсутності.

Вивчивши матеріали скарги та заяву про відвід, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відтак право заявників на справедливий і публічний розгляд їх справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є безпірним.
Разом з тим слід відповідно до ч.1 ст.75 КПК України суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №1 щодо невнесення у ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, така надійшла до провадження слідчого судді ОСОБА_4 10.07.2017 року, в цей же день за скаргою відкрито провадження та призначено до розгляду на 12.07.2017 року о 11:30 год., тобто встановлений КПК України 72 годинний строк було дотримано, крім того, в день надходження скарги ОСОБА_3 було скеровано повістку про дату та час розгляду скарги.
Як вказує Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїх Узагальненнях «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року випадки недотримання процесуальних строків розгляду скарг пов`язані з часовими витратами, необхідними для забезпечення належного повідомлення скаржника, участь якого відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК є обовязковою при розгляді такої скарги. Таким чином, за умови належного дотримання процесуальних вимог щодо способів повідомлення про здійснення розгляду скарги реалізація окремих із них (наприклад, повідомлення засобами поштового зв`язку) об`єктивно перешкоджає дотриманню строків розгляду відповідного клопотання.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Аналогічну позицію Європейський суд з прав людини висловив у і рішенні «Мироненко і Мартинеко проти України» від 10.12.2009 року.
Відтак, суд приходить до висновку про те, що посилання заявника на неналежне на його думку повідомлення про розгляд його скарги, як на підставу для відводу слідчого судді є безпідставним. Крім того, суд не приймає до уваги посилання заявника про незаконне його обмеження доступі до правосуддя шляхом безпідставного повернення його скарг та надсилання повного тексту ухвал суду неналежним чином, в обґрунтування поданої ним заяви про відвід слідчого судді, такі посилення не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про те,що подана заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України. Таким чином, на даний час відсутні будь-які обставини, для задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1