Провадження № 1-в/344/233/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з, - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківська клопотання ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування постанови слідчого про накладення арешту на майно. Обґрунтовуючи вимоги клопотання, заявник вказує, що у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 386, ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 386, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 386, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 був свідком. По даній кримінальній справі постановою слідчого від 28 жовтня 2008 року на його нерухоме майно накладено арешт. 31 жовтня 2008 року внесені відомості до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. 27 грудня 2008 року винесено постанову, якою закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 на підставі п. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 213 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року. Розгляд кримінальної справи було закінчено винесенням Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області вироку від 29 грудня 2010 року, яким не скасований арешт накладений на майно заявника. За таких обставин заявник просить скасувати постанову слідчого від 28 жовтня 2008 року про накладення арешту, зобов`язати Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору внести відомості в Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття арешту з майна ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання з підстав наведених в ньому, просив задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив, вважає, що заявлене клопотання підлягає до задоволення.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2010 року, що набрав законної сили 28 березня 2011 року, ОСОБА_5 засуджено за ст. 386, ч. 4 ст. 190, ст. 70 Кримінального кодексу України до семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з відбуванням у кримінально-виконавчій установі, ОСОБА_6 засуджено за ст. 386, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ст. 70 Кримінального кодексу України до п`яти років позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі, ОСОБА_7 засуджено за ст. 386, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ст. 70 Кримінального кодексу України до п`яти років позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

28 жовтня 2008 року слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області накладено арешт на будь-яке майно ОСОБА_4 , де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося.

27 грудня 2008 року винесено постанову, якою кримінальну справу щодо ОСОБА_4 закрито на підставі п. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 213 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року.

Таким чином, арешт на майно ОСОБА_4 був застосований під час проведення досудового слідства до дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року і тому продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що був передбачений нормами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року.

З матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_4 був свідком і тому згідно пункту 8 статті 32 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року не належить до учасників процесу.

Вирішуючи вимоги клопотання ОСОБА_4 , суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 27 серпня 1976 року за № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» і роз`яснення, що дані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з якими вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Також відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 15 травня 2013 року (справа № 6-26цс13), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявник не має процесуального права на звільнення майна з-під арешту в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, вимоги клопотання стосуються також зобов`язання внести відомості в Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття арешту з майна ОСОБА_4 , право на яке у заявника виникає з цивільних правовідносин, то зазначений спір є цивільно-правовим і заявник має право на захист свого порушеного права у спосіб, визначений статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 15, 16 Цивільного кодексу України.

Крім того, у матеріалах кримінальної справи відсутня постанова від 28 жовтня 2008 року про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_4 , що свідчить про те, що питання про звільнення з-під арешту нерухомого майна не підлягає вирішенню у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, тому клопотання ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 409, 411 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, суд

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про накладення арешту на майно - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1