УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-4281ск18
Верховний Суд колегії суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року.
встановив:
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Не погоджуючись із постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями щодо ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, подала касаційну скаргу, до якої долучила заяву, в якій порушує питання про поновлення їй строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Як на поважні причини пропуску строку захисник ОСОБА_4 посилається на те, що вона в установлений законом строк на касаційне оскарження не змогла подати касаційну скаргу, оскільки їй вчасно не було надіслано повного тексту ухвали апеляційного суду, тому їй знадобився додатковий час, щоб отримати належно завірені копії судових рішень для звернення до касаційного суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засуджений, який тримається під вартою, може подати в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядались упродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи й окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, що не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, оскаржувану ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 було постановлено 30 листопада 2017 року.
З огляду на викладене останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для захисника було 02 березня 2018 року.
Проте з касаційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду 21 березня 2018 року (згідно з відміткою поштового відділення на конверті), тобто після закінчення встановленого ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строку.
Доводи захисника про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження у зв`язку з отриманням нею копій належно завірених судових рішень щодо ОСОБА_5 лише 21 березня 2018 року є неспроможними, оскільки порядок та строки касаційного оскарження, передбачені ч. 2 ст. 426 КПК, є загальними для всіх учасників кримінального провадження, за винятком засудженого, який перебуває під вартою. При цьому захисник не обґрунтувала, що завадило їй раніше, до 02 березня 2018 року, в межах тримісячного строку на касаційне оскарження звернутися до суду з відповідними клопотаннями для отримання належно завірених копій судових рішень для звернення до суду касаційної інстанції.
Інших доводів поважності пропуску строку на касаційне оскарження у клопотанні захисника ОСОБА_4 не наведено, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути останній.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3