Справа № 304/263/18
Провадження № 1-кс/304/71/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 17 липня 2017 року про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області з вищевказаною скаргою звернувся ОСОБА_3 , в якій просить скасувати постанову старшого слідчого Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 17 липня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000137 від 13 квітня 2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Скаргу мотивує тим, що дане досудове розслідування було розпочато на підставі ухвали Перечинського районного суду, яка ухвалена на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що 24 лютого 2017 року під час допиту у суді у кримінальному провадженні №0000137 у якості свідка була допитана ОСОБА_7 , яка перебуваючи із скаржником у особистих неприязних відносинах і з метою незаконного притягнення останнього до кримінальної відповідальності, дала суду неправдиві покази щодо обставин справи вищевказаного кримінального провадження по обвинуваченню скаржника у вчиненні злочину. Оскільки при розслідуванні даної кримінальної справи старший слідчий обмежився опитуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , приєднав до матеріалів досудового розслідування вироки Перечинського районного суду та апеляційного суду Закарпатської області, не здійснив ні одного допиту безпосередніх свідків інциденту та не провів слідчий експеримент, у зв`язку з чим вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 просили скаргу задовольнити, при цьому посилаючись на обставини викладені у такій. Разом з цим, ОСОБА_3 пояснив, що він особисто не був допитаний старшим слідчим ОСОБА_6 після того, як відомості були внесені в ЄРДР.

Старший слідчий ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що він вжив всіх передбачених КПК України заходів щодо повного і об`єктивного розслідування даної справи. Разом з цим додав, що він особисто не допитував ані ОСОБА_3 ані ОСОБА_7 , а взяв до уваги їхні пояснення, які були отримані дільничним.

Прокурор ОСОБА_5 також просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що органом досудового слідства вжито всіх передбачених КПК України заходів щодо повного і об`єктивного розслідування даної справи.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши оскаржувану постанову та надані матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений:1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється...

Згідно ч.1 та ч.2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Разом з цим, згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання……. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.ч.1,2,5,6,7 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Як встановлено у судовому засіданні, що 16 червня 2017 року до чергової частини Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшла ухвала слідчого судді Перечинського районного суду, згідно якої слідчий суддя зобов`язав Перечинське ВП внести відомості про кримінальне правопорушення зазначене у заяві ОСОБА_3 до ЄРДР.

Також встановлено, що дану подію було внесено в ЄРДР за №0000137, з попередньою кваліфікацією - ч.1ст.384 КК України.

Разом з цим встановлено, що 17 липня 2017 року за результатами проведення досудового розслідування старшим слідчим СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 було винесено оскаржувану постанову, згідно якої дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, то така мотивована тим, що під час досудового розслідування було опитано по вищевказаному факту гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_7 , однак під час розгляду скарги старший слідчий ОСОБА_6 заперечив той факт, що він допитував даних осіб.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що старший слідчий СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 не належним чином, не всебічно, не повно і не неупереджено дослідив обставини кримінального провадження, не належним чином провів перевірку фактів вказаних у заяві ОСОБА_3 , а висновки, зазначені ним у постанові про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, є передчасними, у зв`язку з чим така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Тому, на підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 28, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000137, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України від 17 липня 2017 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1