УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до документів ІНФОРМАЦІЯ_1 , по фонду ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності клопотання про застосування технічних засобів фіксації судового процесу, -
ВСТАНОВИВ:
15.11.2017, слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до документів.

Клопотання мотивовано тим, що у слідчого в провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004246 від 05.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у отриманні дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів.

Під час судового розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 04.09.2017 року до Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 про те, що під час ознайомлення зі спадковою справою своєї бабусі гр. ОСОБА_6 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ним було виявлено підроблену заяву про успадкування спадщини від його імені на праві довіреності, яка була написана його братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даним фактом 05.09.2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування кримінального провадження за № 0004246.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 16 квітня 1991 року гр. ОСОБА_6 , що за життя мешкала в АДРЕСА_3 на випадок своєї смерті уклала заповіт з наступним розпорядженням: всю належну її частину житлового будинку з відповідною часткою господарчих будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 заповідає онуку ОСОБА_5 , а належні їй предмети домашньої обстановки та вжитку заповідає онукакм ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних частинах. Вказаний заповіт посвідчено старшим державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 2-1375.

05 березня 2002 року за реєстром № 1-574, ОСОБА_9 , державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої «05» березня 2000 року на ім`я ОСОБА_5 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з квартири під номером АДРЕСА_4 (сімдесят восьмим).

Однак, ОСОБА_5 в протоколі допиту в якості потерпілого стверджує, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті гр. ОСОБА_6 , померлої «05» березня 2000 року він не отримував, та в цей час перебував в місцях позбавлення волі. Також, в ході безпосереднього звернення ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було надано для ознайслення спадкову справу № 374/2000 року, по фонду ІНФОРМАЦІЯ_2 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , під час ознайомлення з якою він вияв відсутність наступних документів: копія дублікату заповіту, який видавався на прохання ОСОБА_7 та відповідної заяви на підставі якої був виданий даний дублікат, квитанція про сплату державного мита та невідповідність заяви та підпису його брата ОСОБА_7 , по якому видавалось свідоцтво на право спадщини.

У зв`язку з вище вказаним, вважаю за доцільне отримати тимчасовий доступ до спадкової справи № 374/2000 року, яка зберігається в ІНФОРМАЦІЯ_5 , по фонду ІНФОРМАЦІЯ_2 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 159-164 КПК України, тому слідчий просив суд клопотання задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав за обставин викладених у ньому.

Представник в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 163 КПК України передбачено, що ухвала про надання тимчасового доступу до речей і документів постановляється, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи.

Відповідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Всупереч наведених норм дане клопотання не містить ні чіткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким воно подається, достатнього для здійснення слідчим суддею у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, ні обґрунтування значення документів, які нібито, без жодного на те доказу, перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , по фонду ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також неможливості іншим способам довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей та документів, тимчасове вилучення майна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи осіб, вилучення оригіналів документів, можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , неналежним чином оформив подане клопотання та не довів підстав для його задоволення, у зв`язку з чим дане клопотання є формальним, необґрунтованим, невмотивованим та не доведеним, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 159, 160, 161, 162, 163, 164, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до документів ІНФОРМАЦІЯ_1 , по фонду ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя