05.03.2018 Справа №150/87/18
Провадження по справі №1-во/150/2/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2018 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід по справі за заявою ОСОБА_6 про виправлення описки у вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.5 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 187, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні колегії суддів Чернівецького районного суду перебуває заява ОСОБА_6 про виправлення описки у вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.5 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 187, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 185 КК України.
Головуючим в справі суддею було подано заяву про самовідвід, яка обґрунтована тим, що вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року, про виправлення описки в якому ставиться питання було винесено за результатами розгляду кримінальних проваджень №0000359 від 04 жовтня 2013 року та №0000016 від 23 січня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.5 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 187, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 185 КК України. Суддя ОСОБА_1 , як слідчий суддя під час досудового розслідування кримінального провадження №0000016 від 23.01.2014 виносив ухвали від 31 січня 2014 року, від 06 лютого 2014 року та від 25 лютого 2014 року про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України. У відповідності до ч. 1 ст. 76 КПК України, зазначені обставини виключають участь судді у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
Учасники судового провадження будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленими, в судове засідання не з`явилися.
Прокурор Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід.
Заслухавши думку прокурора з приводу поданої головуючим в справі суддею заяви про самовідвід, дослідивши матеріали справи за заявою про самовідвід, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Судом встановлено, що вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року, про виправлення описки в якому ставиться питання було винесено за результатами розгляду кримінальних проваджень №0000359 від 04 жовтня 2013 року та №0000016 від 23 січня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.5 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 187, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 185 КК України. Суддя ОСОБА_1 , як слідчий суддя під час досудового розслідування кримінального провадження №0000016 від 23.01.2014 виносив ухвали від 31 січня 2014 року, від 06 лютого 2014 року та від 25 лютого 2014 року про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України.
Частиною 1 статті 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.
Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Занд проти Австрії» (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: «всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції».
Окрім того, у рішеннях у справі «Посохов проти Росії» (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі «Федотова проти Росії» (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.
Таким чином, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.
Отже, самовідвід це обов`язок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя.
Отож, враховуючи викладене, суд вважає, що заява головуючого судді ОСОБА_1 про самовідвід є вмотивованою, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.5 ст.82 КПК України якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду, то вирішуються питання про передання кримінального провадження до іншого суду, в порядку передбаченому КПК України.
Керуючись ст.ст. 34,75, 80, 81, 82 КПК, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід по справі за заявою ОСОБА_6 про виправлення описки у вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.5 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 187, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 185 КК України - задоволити.
Справу направити до апеляційного суду Вінницької області для вирішення питання про визначення підсудності даної справи відповідному місцевому суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий - суддя ОСОБА_13
Суддя: ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3