Провадження № 1-кп/496/32/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9
представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , - ОСОБА_12
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, який має вищу освіту, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, який має вищу освіту, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , без реєстрації на території України, раніше не судимий
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінального провадження.
Прокурором до суду подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених.
В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в зв`язку із чим вважав що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим.
Представник потерпілих підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачені, їх захисники заперечували проти задоволення клопотання і обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисники обвинувачених подали суду клопотання про зміну обвинуваченим запобіжного заходу, в якіх з підстав викладених у клопотанні, та наведених у судовому засідані просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашньий арешт.
Заслухавши думки прокурора, представника потерпілих, обвинувачених та захисників, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного.
Згідно встановленої практики ЄСПЛ щодо вжиття заходів загального характеру, зумовлених порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які встановлені у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», запобіжний захід, обраний або продовжений слідчим суддею на стадії досудового розслідування, може бути продовжений, змінений лише у підготовчому судовому засіданні; щодо обрання або продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час підготовчого провадження судам під час застосування положень ч. 3 ст. 315 КПК необхідно враховувати практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями законних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій обрання і продовження застосування таких запобіжних заходів однозначно визнається неправильним "автоматичне" продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому за відсутності відповідних клопотань сторін суд під час підготовчого судового засідання уповноважений поставити перед сторонами провадження питання щодо запобіжного заходу (для якого КПК передбачає обмежений строк дії), оскільки суд на цій стадії процесу відповідає за дотримання розумних строків розгляду.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Як встановлено в судовому засіданні з наявних матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Приймаючи рішення про можливість обрання запобіжного тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.
Доцільність обрання відносно особи тримання під вартою, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Обрання тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючі данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя особи, може впливати на свідків обвинувачення, враховуючі інші зібрані досудовим слідством матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити ізоляцію ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від суспільства, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даних осіб під вартою.
Суд звертає увагу, що обставини які можуть вважатись судом як істотні для обрання більш м`якого запобіжного заходу не встановлені.
Суд залишає поза увагою доводи адвоката ОСОБА_7 , які він зазначив фактично вдавшись в клопотанні до заперечень по суті звинувачення.
Так, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризиків того, що перебуваючи на свободі обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від суду, оскількі вони не з`явились до правоохороних органів самостійно, а були затримані в наслідок розшукових дій. Зазначена обставина протиричить твердженням обвинувачених, що вони частково визнають себе винними.
Суд також звертає увагу, що ОСОБА_6 офіційно не одружений, офіційно не працює, мешкає не за місцем реєстрації, тобто на думку суду не має міцних соціальних зв`язків.
ОСОБА_8 офіційно не зареєстрований на території України, не працює, розлучений. Хоча і має двох неповнолітніх дітей, але вони проживають з матір`ю.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, враховуючи те, що спливає термін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому суд дійшов до висновку щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги, особи обвинувачених, суд приходить до висновку про необхідність обрати щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314 315,331, 376, 395 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 - задовольнити.
Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме з 10 січня 2018 року.
Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме з 10 січня 2018 року.
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Утримання обвинувачених проводити в ОСІ.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

10 січня 2018 року