Провадження № 1-кс/592/4891/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку та арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 21.09.2017 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будівлі СМКЛ № 4, що розташована за адресою: м. Суми. вул. Металургів, б. 38, діючи умисно, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки у суспільстві та самоствердитися за рахунок зневаги авторитету правоохоронних органів, підійшов до співробітників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на той час виконували службові обов`язки, достовірно знаючи про те, що вказані особи є працівниками поліції завдав ОСОБА_5 одного удару палицею в область правого плеча та один удар кулаком ОСОБА_4 в область грудної клітки, спричинивши поліцейським тілесних ушкоджень.

Даний факт 21.09.2017 зареєстрований в ЄРДР за № 0003577 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

У період часу з 21:00 год. до 21:15 год. 21.09.2017 проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_3 видав працівникам поліції належну йому дерев`яну палицю, яку в подальшому було вилучено та запаковано до пакету.

21.09.2017 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що вилучена у ОСОБА_3 палиця була використана ним під час вчинення кримінального правопорушення для завдання удару ст. оперуповноваженому Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , тобто використана як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а отже є речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. У зв`язку з тим, що по даному кримінальному провадженню проводилися першочергові слідчі дії, то строк звернення до суду з клопотанням про арешт вищевказаного майна сплинув. Тому просить поновити строк звернення з клопотанням та накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні слідчий клопотання з наведених підстав підтримав та просив задовольнити.

Вислухавши слідчого, перевіривши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. ч. 1 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що вказане майно може бути доказом злочину та є можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Сумського СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити процесуальний строк подачі клопотання та накласти арешт на палицю яка належить ОСОБА_3 та вилучена у нього під час огляду місця події 21.09.2017р.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1