У Х В А Л А

05.04.2018 року місто Ужгород

Слідчий судя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 з участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород скаргу адвоката ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 , на бездіяльність Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області в порядку ст. 303 КпКУ, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області в порядку ст. 303 КпКУ.

В обґрунтування доводів скарги скаржник посилається на те, що 29.03.2018 року ним , як представником ОСОБА_4 , до Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області подано заяву про злочин.
В заяві ОСОБА_4 зазначено, що приблизно в травні місяці 2017 року візуально знайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_5 , який є мешканцем м. Ужгорода, запропонував оформити на його ім`я автомобіль з Європи в режимі «транзит».
При цьому ОСОБА_5 сказав, що автомобіль необхідно лише оформити та пересікти кордон, а після цього, через три дні, він поверне йому автомобіль та переоформить його на інших осіб, які й будуть його використовувати.
Враховуючи умови ОСОБА_5 та той факт, що автомобіль через три дні буде повернутий ОСОБА_4 та переоформлений на інших осіб, останній дав згоду на оформлення автомобіля на його ім`я.
Через деякий час ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та знайомий ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 прибули до митного посту «Ужгород», де до них підійшли незнайомі ОСОБА_4 люди, з якими вони з ОСОБА_7 поїхала через кордон на нейтральну територію, а Йосип залишився.
Там ці люди оформили якісь документи, після чого вони повернулись до митного посту «Ужгород», де на ім`я ОСОБА_4 було оформлено автомобіль марки «Вольксваген пасат Б 5» сріблястого кольору.
Після всіх митних формальносте вони перетнули кордон і в місті Ужгороді ті люди, які були з ними на митному пості «Ужгород», поїхали на автомобілі ОСОБА_4 .
Ні через три дні, ні до цих пір ОСОБА_4 ніхто не зателефонував щоб повернути йому автомобіль та переоформити його, тому він вважає що його обманули, а в діях ОСОБА_5 та інших причетних до цього осіб є ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Так, митний режим «транзит» передбачає, що єдиним користувачем ввезеного на митну територію автомобіля є ОСОБА_4 і ніхто інший більше не може використовувати даний транспортний засіб в будь-яких цілях.
Оскільки автомобіль оформлений на ім`я ОСОБА_4 , то лише він може його використовувати в тому числі з метою забезпечення вимог Митного Кодексу України щодо автотранспортних засобів особистого користування ввезених на митну територію України в режимі «транзит».
Проте, такої можливості ОСОБА_4 позбавлений через шахрайські дії ОСОБА_5 та інших осіб, які шляхом обману та зловживання довірою заволоділи його автомобілем і позбавили його можливості не тільки користуватися ним, а й виконати вимоги митного кодексу України про обов`язок його доставки через 5 днів до органу доходів і зборів (будь-якого митного посту Закарпатської митниці), оскільки такий автомобіль не може перебувати на митній території України більш- ніж 5 днів.
В зв`язку з цим, ОСОБА_4 не тільки позбавлений можливості користуватися своїм майном в режимі транзит, а й може бути притягнутий до адміністративної відповідальності в сумі 8 500 грн. за не доставку автомобіля до митного органу.
На той момент, коли ОСОБА_4 шляхом обману і зловживання довірою схилили віддати на три дні автомобіль незнайомим йому людям, які мали потім повернути йому автомобіль та переоформити його на себе, про вимоги Митного Кодексу України він не знав, а його запевнили, що ніяких ризиків не має, все законно тим паче, що через три дні автомобіль буде повернутий йому та переоформлений.
З вищенавєденого вбачається, що в діях ОСОБА_5 та інших осіб наявний склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Вказана заява ОСОБА_4 про злочин отримана Ужгородським ВП ГУНП України в Закарпатській області 29.03.2018, що підтверджується відповідним штампом на копії заяви.
Проте, станом на 04.04.2018, в порушення вимог ст. 214 КПК України, розділу 2 п. п. 1,3, розділу 3 п.1 та розділу 4 п. п. 1-3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, з Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області жодних повідомлень про внесення відомостей до ЄРДР за вказаною заявою, а також витяг з ЄРДР, не надходило, що свідчить про невнесення відомостей до реєстру за заявою ОСОБА_4 про злочин.
В судовому засіданні адвокат, представник скаржника скаргу підтримав та просив суд таку задовільнити.

Представник Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області в судове засідання не з"явився.

Так, заслухавши позицію учасників процессу, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, однак вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

ВССУ в інформаційному листі від 09.11.2012 року розяснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З досліджених матеріалів скарги на бездіяльність Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області щодо не внесення відомостей до ЄРДР вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області з заявою про злочин, в якій описав події, що містять у собі явні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України .

Суд находить, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань , орган слідства самостійно самоусунувся від можливості на вчинення процесуальних дій та прийняття рішення про те є чи ні склад кримінального правопорушення в діях певних осіб, які можливі лише за наслідком проведення досудового розслідування та допустимі лише після внесення заяви до ЄРДР.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне задоволити скаргу в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 214, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу - задоволити.

Зобов`язати Ужгородський ВП ГУНП України в Закарпатській області внести відомості до ЄРДР по факту шахрайських дій відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України, розпочати досудове розслідування та надати витяг з ЄРДР.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1