Справа № 541/2649/17
Провадження № 1-кп/541/52/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника,адвоката ОСОБА_5

представника органу пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, українця, громадянина України, із професійно- технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2005 року народження та 2007 року народження , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

На початку серпня 2017 року, в денний час точної дати та часу встановити не представилось можливим ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Миргород по вул. Українській, Полтавської області, поблизу приміщення санаторію МРЦ МВС «Миргород» виявив дикоростучу рослину коноплі.

Після цього, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що виявлена ним рослина коноплі являється нарковмісною, діючи умисно, під дією раптово виниклого умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного одержання наркотичного засобу та подальшого незаконного використання для власних потреб, зірвав вказану рослину, тобто незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Зірвану рослину коноплі помістив до полімерного пакету та переніс її до місця свого проживання на територію домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , де залишив зберігати вказану рослину коноплі в приміщенні гаражу.

В подальшому, ОСОБА_4 не допускаючи щоб дана рослина коноплі втратила свої властивості, з метою перетворення рослини коноплі на готову до використання форму наркотичного засобу, залишив її сушити у вищевказаному приміщенні гаражу, тим самим незаконно зберігав наркотичні засоби без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_4 для власного вживання шляхом куріння через сигарету, висушені частини рослини коноплі перетирав руками, таким чином незаконно виготовляв наркотичний засіб без мети збуту.

24.11.2017 року під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за адресою м. Миргород, вулиця Слави, 7, Полтавської області, працівниками поліції було виявлено та вилучено:- паперовий згорток, в якому відповідно до висновку експерта №4075 від 29.11.2017року знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 5,942 грам;

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

30 листопада 2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.2,3 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора підозрюваного або обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази: речовина рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані - канабіс, яка запакована до спеціалізованого полімерного пакету Експертної служби МВС України №2490614 - маса якого в перерахунку на суху речовину становить - 5,942 грам, які зберігаються в спеціалізованій камері речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області необхідно знищити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , заявив клопотання про застосування до нього ЗУ Про амністію в 2016 році, оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності законом про амністію, має двох неповнолітній дітей.

Прокурор та захисник, адвокат ОСОБА_5 , вважали що заява ОСОБА_4 про застосування амністії підлягає задоволенню.

Представник Миргородського МРВ з питань пробації при вирішенні заяви обвинуваченого покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно з «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017, передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, та які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.
ОСОБА_4 вчинив злочин на початку серпня 2017 року, який тривав та був припинений 21 листопада 2017 року, після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування акту амністії до засудженого ОСОБА_4 .
Керуючись ст. 314 ст.373, ст.374, ст.475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази речовина рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить - 5,942 грам , які зберігаються в спеціалізованій камері речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи в сумі 593 (п`ятсот дев`яносто три) гривні 22 копійки.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1