Справа № 454/587/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/497/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

та його законного представника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_12 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 3 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Сокальского районного суду Львівської області від 3 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначено покарання за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінальновиконавчій установі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом частково зарахування невідбутої частини покарання за попереднім вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7.07.2016 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання - п`ять років три місяці позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі.

Початок строку відбуття покарання неповнолітньому ОСОБА_6 вирішено рахувати з часу вступу вироку в законну силу.

Зараховано в строк покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення неповнолітнього ОСОБА_6 з 23.01.2017 року по день вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 15 000 грн. моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням та 300 грн. понесених ним судових витрат на оплату правової допомоги.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 6 грудня 2015 року, приблизно о 03 годині, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення незаконним шляхом, перебуваючи в дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, пошкодивши шибку водійських дверей, проник в салон автомобіля марки «ВАЗ-2103» , оранжевого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить громадянину ОСОБА_11 , після чого, розірвавши дроти контактної групи, привів у дію двигун вказаного автомобіля, незаконно заволодів ним та відтранспортував в с. Гута Сокальського району Львівської області, де того ж дня, приблизно о 18 год., збув даний викрадений автомобіль ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Сокальського районного суду Львівської області від 3 лютого 2017 року змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити його. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Зазначає, що вирок суду постановлений з порушенням вимог ст. 65 КК України.

Вважає, що обране судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі за один епізод, який він вчинив при негативному впливі дорослих, при наявності кількох пом`якшуючих обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім) і відсутність обтяжуючих покарання обставин, є надто суворим.

Крім того, вказав на надмірно великий розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з законного представника обвинуваченого ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі на вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового зарахування невідбутої частини покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7 липня 2016 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України та остаточно призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Також просить скасувати присуджені до стягнення із законного представника ОСОБА_13 судові витрати в користь держави за проведення двох експертиз в сумі 491 грн. 04 коп. за кожну у зв`язку з неплатоспроможністю ОСОБА_13 .

Крім того, просить скасувати стягнення моральної шкоди в сумі 15 000 грн. з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 .

Цивільний позов про стягнення 300 грн. понесених потерпілим витрат на оплату правової допомоги просить залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення в установі виконання покарань.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10 на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг сторони захисту, пояснення потерпілого ОСОБА_11 на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційних скарг.

Що стосується цивільного позову, з яким сторона захисту не погоджується, то з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_14 позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, витрат на оплату правової допомоги пред`явив саме до відповідача ОСОБА_13 , яка є законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , (а.с. 30-32), тому суд першої інстанції вирішив цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 у відповідності до чинного законодавства.

При вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. суд першої інстанції зазначив, в чому полягає шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставність стягнення з ОСОБА_13 судових витрат за проведення двох експертиз по 491 грн. 04 коп. за кожну, то з такими колегія суддів не погоджується, адже така сума витрат належним чином обгрунтована.

Щодо покарання, з яким обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України, є тяжким злочином); обране з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім; особи обвинуваченого, який раніше судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується негативно, не працює, неодружений, та призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Покликання обвинуваченого та його захисника на неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого, вчинення злочину при негативному впливі дорослих, як на підставу зміни вироку колегія суддів до уваги не бере.

Призначивши ОСОБА_6 покарання п`ять років позбавлення волі, що є мінімальним для даного виду покарання, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, що відповідає вимогам санкції ч.2 ст. 289 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, наслідки злочину, особу обвинуваченого, який вчинив злочин, будучи неповнолітнім, його характеристику по місцю проживання, про що зазначив у вироку.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається обвинувачений та його захисник як на підставу застосування ст. 69 КК України, зважаючи на обставини злочину, особу обвинуваченого та на призначене покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром, колегія суддів до уваги не бере.

Згідно положень ч.4 ст. 70 КПК, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з вироку, за вчинення нового злочину суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, тобто покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 289 КК, та за сукупністю злочинів, на підставі ч.4 ст. 70 КК, шляхом часткового складання призначених покарань частково приєднав ОСОБА_6 невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7 липня 2016 року, остаточно визначив йому покарання у вигляді п`яти років трьох місяців позбавлення волі, яке за своїм розміром не перевищує максимальний розмір покарання, передбачений ч.2 ст. 289 КК, а відтак, з врахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, обставин справи та даних про особу обвинуваченого не можна стверджувати про те, що призначене йому покарання є явно несправедливим унаслідок суворості.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає. Доводи апеляційних скарг безпідставні.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційні скарги необгрунтованими й приходить до висновку, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 8 грудня 2015 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 7 липня 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України вирішено зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 8 грудня 2015 року до дати постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.5 ст. 72 КК України помилково не зарахував ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 8 грудня 2015 року по 24 жовтня 2016 року, тобто з часу фактичного затримання, до дати набрання вироком законної сили.
Враховуючи зазначені вимоги при постановлені ухвали на підставі ч.5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 8 грудня 2015 року по 24 жовтня 2016 року та з 23 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, згідно статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» підлягає звільненню від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений за вчинення злочину, передбачений ч.2 ст. 289 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років та на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції з врахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України він відбув половину призначеного строку основного покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Сокальського районного суду Львівської області від 3 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_12 без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 8 грудня 2015 року по 24 жовтня 2016 року та з 23 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_6 від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, як такого, що на день набрання чинності цим Законом відбув не менше половини строку призначеного покарання.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4