Справа №: 630/288/14-к Провадження № 1-кп/630/34/17
У Х В А Л А
Іменем України
02 жовтня 2017 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в ході відкритого судового засідання в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0004475 у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коротич Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:
Згідно з обвинувальним актом зі зміненим обвинуваченням від 29 вересня 2017 року ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом - автомобілем Москвич-412, вчинене повторно. У відношенні ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 жовтня 2017 року включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловилася про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з огляду на існування ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується тим, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду, а від так у разі засудження йому може загрожувати тяжке покарання, визначене за двома вироками. Також прокурор наголошувала на відсутності стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, який не має сім`ї та джерел доходів для існування, через що він може спробувати переховуватися від суду та вчинити нові злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 з доводами прокурора не погодився, бо відсутні докази вчинення ним злочину та наявності у нього умислу переховуватися від суду. Також обвинувачений наголошував на тому, що від моменту подій, які викладені в обвинуваченні, він жодного разу не намагався вплинути на потерпілого чи свідків; в період 2012 року заробив на польових роботах досить значну суму грошей, четверту частину яких він не встиг витрати, а тому у нього є гроші на забезпечення життєвих потреб у разі перебування під домашнім арештом. Тому ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем його проживання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав обвинуваченого підтримав та просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжних захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце мешкання у нічний час. В якості доводів захисник посилався на ті обставини, що обвинувачений має статус інваліда і потребує належного лікування, яке не може бути надано йому в умовах слідчого ізолятора; має постійне місце проживання та не зможе впливати на свідків, бо всі вони, за виключенням лише одного, були вже допитані під час судового розгляду.

Вислухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та, одночасно, необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому суд враховує тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, виходячи з обставин, викладених у зміненому обвинувальному акту, який віднесений до категорії тяжких злочинів, та за який передбачене покарання до восьми років позбавлення волі з можливою конфіскацією майна, вчинений в період іспитового строку, невдовзі після його засудження за інший тяжкий, корисливий злочин, через що обвинувачений може переховуватися від суду, що буде перешкодою для завершення судового розгляду у найкоротші строки. При цьому суд також враховує відсутність у обвинуваченого членів сім`ї чи утриманців, доля яких могла залежати він допомоги з його боку. На думку суду, це вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, для запобігання якому до обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, оскільки він в період розгляду судом кримінального провадження покинув місце проживання без своєчасного повідомлення про це до суду.

Посилання захисника на необхідність отримання обвинуваченим лікування в обсязі, який відповідає його ступеню інвалідності, не вказують на те, що відповідна медична допомога не може бути надана йому в умовах спеціалізованої медичної частини слідчого ізолятора.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою в у мовах слідчого ізолятора на строк до 30 листопада 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1