Справа № 308/335/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 по кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 24.07.2017, погоджене прокурором, про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим засіданням встановлено, що ОСОБА_4 , 27 серпня 2017 року, перебуваючи на території Виноградівського району Закарпатської області у невстановлений спосіб придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у великих розмірах, розміщений у 9 вакуумних прозорих поліетиленових пакетах із викачаним повітрям та зменшеним внаслідок цього об`ємом, загальною масою 903,2101 г, з метою його наступного незаконного переміщення через митний кордон України в Угорщину, з приховуванням від митного контролю.

Переслідуючи мету незаконно перемістити даний особливо небезпечний наркотичний засіб та діючи з метою його приховання від митного контролю, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, ОСОБА_4 , 29 серпня 2017 року, перебуваючи на території Виноградівського району Закарпатської області, розмістив зазначені 9 пакетів із канабісом, загальною масою 903,2101 г на різних ділянках власного тіла, прикріпивши їх за допомогою клейкої стрічки типу «скотч», шляхом обмотування.

Надалі, з метою уникнення викриття та притягнення до кримінальної відповідальності за контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_4 приховав прикріплені у вказаний спосіб до наведених ділянок власного тіла пакети із вказаною речовиною під верхнім та нижнім одягом, а саме сорочкою та джинсовими брюками.

29 серпня 2017 року о 20 год. 27 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, маючи на власному тілі приховані від митного контролю у наведений спосіб 9 пакетів із особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс (марихуаною) загальною масою 903,2101 г та керуючи автомобілем марки «HONDA CR V», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , прибув в зону митного контролю митного поста «Вилок» Закарпатської митниці ДФС України, на ділянку «Виїзд з України».

Прямуючи на вказаному транспортному засобі із України в Угорщину, ОСОБА_4 обрав для руху смугу спрощеного митного контролю «Зелений коридор» митного поста «Вилок» Закарпатської митниці ДФС України, і задекларувавши таким чином діями відсутність заборонених до переміщення через митний кордон України предметів.

Однак, ОСОБА_4 свої злочинні дії до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки о 20 год. 35 хв. 29 серпня 2017 року, він був викритий та затриманий співробітниками СБУ в Закарпатській області під час перебування на митному посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС України.

В ході огляду місця події в період з 29 по 30 серпня 2017 року, на тілі ОСОБА_4 , а саме в області поясу, стегон та гомілок ніг були виявлені приховані під одягом ділянки тіла, обмотані клейкою стрічкою типу «скотч» чорного кольору та наявні під нею 9 прозорих вакуумних поліетиленових пакетів із подрібненою речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору, яка у відповідності до висновку експерта №6/594 від 31.08.2017 є канабісом, загальною масою у перерахунку на суху речовину 751,2265 г.

30.08.2017 ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305 КК України.

29.09.2017 ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.

В поданому клопотанні старший слідчий просить, згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, накласти арешт на будинок з надвірними побудовами, загальною площею 88,2 м2, житловою площею 47 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 17347333, що належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування № 5267 від 29.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий та прокурор не зявились, повідомлялись належним чином. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд клопотання у відсутності слідчого ОСОБА_6 , оскільки такий перебуває у відрядженні, клопотання підтримують.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення не надходило, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч 1. ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом Управління СБУ в Закарпатській області проводиться розслідування по кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 24.07.2017.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 24.07.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України у вказаному кримінальному провадженні.

У ході розслідування у підозрюваного ОСОБА_4 було встановлено наявність майна, а саме: будинку з надвірними побудовами, загальною площею 88,2 м2, житловою площею 47 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 17347333, що належить йому на підставі договору дарування № 5267 від 29.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 , який у разі визнання підозрюваного винним, підлягає конфіскації як виду покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.

Частинами 2, 5 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, та у випадку доведеності його вини санкція, зокрема, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України передбачають, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Так, слідчий у клопотанні навів перелік майна, на яке просить накласти арешт.

Слідчим доведено, що у даному випадку, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що заборона користуватися будинком з надвірними побудовами може завдати надмірного обмеження прав власника (володільця) майна. Заборона розпорядження вказаним будинком з надвірними побудовами забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останнього.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує що арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 по кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 24.07.2017, погоджене прокурором, про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Накласти арешт на майно належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 22.02.2002 Виноградівським РВ УМВСУ в Закарпатській області, а саме: будинок з надвірними побудовами, загальною площею 88,2 м2, житловою плошею 47 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 17347333, який належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування № 5267 від 29.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 із забороною розпорядження, але без заборони законних володільців права користування таким майном.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1