Справа № 359/1509/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/799/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 23.11.2017

ВИРОК
Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів- - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000229 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонний суд Київської області від 11.05.2017 року, яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Цюрупинськ Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні 10-ти річну дитину, офіційно не працюючого, не інваліда, раніше судимого вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16.04.2013р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.307, ч.2 ст.315, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився в 2016 році в зв`язку з фактичним відбуттям покарання,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.2 КК Українита призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки,з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.1,2, ч.2 п.2 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів.
ВСТАНОВИЛА:
За вироком, ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, на початку листопада 2016 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в кінці вулиці Екскаваторна на пустирі неподалік від будинку № 24, що розташований в м.Бориспіль Київської області, незаконно, повторно, без мети збуту, придбав, шляхом зривання, рослини дикорослої коноплі, які, в подальшому, незаконно, повторно, без мети збуту перевіз до місця свого проживання в АДРЕСА_3 , де висушив та у спосіб подрібнення довів до стану, придатного до вживання, тим самим незаконно, повторно, без мети збуту виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною вагою 15,12 гр., обіг якого заборонено, і що, відповідно до висновку експерта № 736х від 13.02.2017р., належить до Списку № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р.. тобто є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, та незаконно без мети збуту зберігав за місцем свого проживання.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини справи, просить вирок Бориспільського міськрайонний суд Київської області від 11.05.2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін. На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, те що суд не врахував, що обвинувачений раніше відбував покарання у виді реального позбавлення волі за вчинення умисних злочинів, які відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Посилається і на те, що маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, обвинувачений знову вчинив умисний злочин. Вказане свідчить про неможливість його виправлення та запобігання вчинення інших злочинів без ізоляції від суспільства, а також вказує на його небажання виправитися та вести законослухняний спосіб життя. Важливим є те, що засуджений усвідомлював протиправність та суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, знаючи про невідворотність покарання, свідомо порушив закон про кримінальну відповідальність.

Крім того, за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо, не вживав заходів щодо свого працевлаштування.

Вказує і те, що призначене ОСОБА_8 за попереднім вироком покарання у виді реального позбавлення волі, не досягло своєї мети щодо його виправлення та призначення останньому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Заслухавши доповідь судді, думку сторін судового провадження: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 309 КК України сторонами судового провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги першого заступника прокурора про незаконність призначеного ОСОБА_8 покарання, то вони, на думку колегії суддів, є обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 309 КК України було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, вік, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір призначеного ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України покарання, вказане покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування щодо ОСОБА_8 ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є слушними.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням недостатньо врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_8 , має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, знову скоїв умисний злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, а тому вказані обставини не дають підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

За змістом ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а тому твердження в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування судом положень ст.75 КК України та безпідставне звільнення засудженого від відбування покарання є обґрунтованими, отже вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонний суд Київської області від 11.05.2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його затримання при зверненні вироку до виконання.

В іншій частині вирок Бориспільського міськрайонний суд Київської області від 11.05.2017 року залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4