Справа № 488/5246/15-к
Провадження № 1-кс/488/38/18
02.02.2018 року
Слідчий суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,
Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначає, що слідчим порушений проголошений в ст.19 Конституції України правовий порядок, а прийнята постанова є подібною до тої, яка була прийнята 25 жовтня 2016 року і скасована ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва від 11 липня 2017 року.
Представник заявника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав з викладених в ній мотивів, наполягав на її задоволенні.
Заслухавши пояснення особи, яка брала участь у судовому розгляді, дослідивши матеріали відповідного кримінального провадження в межах доводів скарги, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Як зазначає ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, у тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості, зокрема, про зміст прийнятого процесуального рішення.
Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2017 року, остання містить виклад фактичних обставин, їх обґрунтування зібраними доказами та мотиви прийняття саме такого рішення.
Кримінальний процесуальний закон в ст.7 одними із засад кримінального провадження визначає змагальність та диспозитивність. Остання, зокрема, відповідно до правил ч.3 ст.26 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов?язків.
З цього логічно слідує, що суд не зобов?язаний самостійно відшукувати аргументи на підтвердження доводів скарги, аніж ті, що зазначені у самій скарзі, особливо коли заявник користується професійною правовою допомогою.
В п.49 рішення у справі «Мала проти України» від 03 липня 2014 року, заява № 4436/07, Європейський Суд з прав людини зауважив, що згідно з практикою Суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.
Разом з тим, ці вимоги до державних органів мають співвідноситися із мінімальним обов?язком заявника представити більш-менш конкретні аргументи для оцінки судом його доводів.
Так, твердження заявника про порушення слідчим правового порядку носять загальний, а, відтак, неосяжний характер.
Твердження, що постанова про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2017 року «списана» з аналогічної постанови від 25 жовтня 2016 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді від 11 липня 2017 року, не відповідає дійсності, оскільки навіть текстуально ці два рішення не збігаються. Більше того, в останній оскаржуваній постанові приведені посилання на додаткові обставини та додаткові докази, зокрема, акт службової перевірки Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 09 червня 2016 року, який не був предметом оцінки слідчого у постанові від 25 жовтня 2016 року.
За такого, слідчий суддя вимушений визнати, що доводи заявника у скарзі є надуманими, а сама скарга подана виключно з метою добитися скасування прийнятого рішення без жодного обґрунтування необхідності проведення хоча б якихось слідчий (розшукових) дій.
Крім того, окремі незаконні, на думку заявника, дії ОСОБА_5 на даний час є предметом досудового розслідування в іншому провадженні згідно з постановою прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 20 листопада 2015 року, а в провадженні, що розглядається, висновок слідчого про відсутність в діях посадових осіб ВДВС Жовтневого РУЮ Миколаївської області складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.2 КК України, є переконливим, а закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України правомірним.
Керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1