Справа № 354/539/16-к
Провадження № 11-кп/779/390/2017
Категорія ст.382 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000202 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Верховинського районного суду Івано Франківської області від 21 червня 2017 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 382 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яремче Івано Франківської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, на час інкримінованих дій працюючого на посаді сільського голови с. Татарів Івано Франківської області, на даний час пенсіонера, працюючого менеджером у ФОП ОСОБА_11 , інваліда ІІ групи, розлученого, раніше не судимого, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок Верховинського районного суду від 21.06.2017 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого діяння. Просить вирок Верховинського районного суду від 21.06.2017 року щодо ОСОБА_8 за ст. 382 ч.2 КК України скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 382 ч.2 КК України та призначити остаточне покарання у вигляді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно розпорядчих функцій в органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки.

Обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі вважає, що вирок Верховинського районного суду прийнятий всупереч принципам законності, обґрунтованості і вмотивованості. Зазначає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.2 КК України, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження того, що він ухилявся від виконання своїх зобов`язань, навмисно не виконував рішення суду та мав реальну можливість його виконати. Вказує, що він не зміг виконати рішення Верховинського районного суду від 16.12.2003 року по причині відмови органу місцевого самоврядування у прийнятті необхідного рішення. Дане питання про закриття кладовища, розглядалося безпосередньо з його ініціативи на сесії в січні 2015 року, однак жоден депутат не підтримав. Просить рішення Верховинського районного суду від 21.06.2017 року в кримінальному провадженні № 354/539/16-к скасувати та ухвалити відносно нього виправдувальний вирок у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.2 КК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 382 ч.2 КК України.

Обрано покарання ОСОБА_8 за ст. 382 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі 800 (вісімсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 гривень (тринадцять тисяч шістсот гривень ) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно розпорядчих функцій в органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , працюючи на посаді сільського голови згідно з рішенням Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 15.11.2010 року, будучи службовою особою наділеною повноваженнями згідно з пунктом 14 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» представляти територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства, в порушення, передбаченому ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК України, принципу обов`язковості виконання на території України рішення суду, що набрало законної сили усіма органами місцевого самоврядування, їх службовими особами, умисно, після відкриття виконавчого провадження 26.05.2015 на підставі виконавчого листа виданого Верховинським районним судом 18.06.2004 №2-15 про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів, у термін до 02.06.2015 добровільно, а після цього у термін до 12.06.2015 та 22.06.2015 примусово, не виконав рішення суду, що набрало законної сили,таким чином вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 ч.2 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, щодо апеляційної скарги поданої прокурором заперечили, оскільки вважають її безпідставною та необгрунтованою;

- прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу просив її задовольнити, з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 заперечив просив залишити її без задоволення;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку ст. 404 КПК України, з наступних підстав.

Згідно ст. 404 ч.1,2 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В силу положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Згідно ст. 374 ч.3 п.2 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів.

Однак, зазначених вимог закону Верховинським районним судом не виконано, оскільки обґрунтовуючи свій вирок, суд першої інстанції лише навів докази, які досліджувались судом, але не всім дав оцінку або не вказав, яке значення вони мають у провадженні.

Окрім цього, згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тобто, дослідженим обставинам має бути надана належна правова оцінка та забезпечено прийняття законного та неупередженого рішення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів є підставними, оскільки вирок не містить належного обґрунтування щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.2 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено під час апеляційного розгляду рішенням Верховинського районного суду від 26.12.2003 року, Татарівську сільську раду зобов`язано закрити новооблаштоване кладовище (Т. 1. а.с. 137-144).

Ухвалою апеляційного суду Івано Франківської області від 28.05.2004 року, рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року змінено, частково задоволено позов ОСОБА_12 . Визнано незаконним рішення п`ятої сесії Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано Франківської області від 03.07.2003 року в частині затвердження генерального плану забудови території с. Татарів.

Визнано незаконним генеральний план території с. Татарів Яремчанської міської ради Івано Франківської області, розроблений Українським державним науково дослідним інститутом проектування міст «Діпроміст » в 2002 році в частині віднесення самовільно облаштованого кладовища на території колишніх гаражів Ворохтянського лісокомбінату як існуючого.

Визнано незаконним рішення архітектурно містобудівельної ради управління містобудування та архітектури Івано Франківської облдержадміністрації від 13.03.2003 року в частині погодження генерального плану забудови території с. Татарів Яремчанської міської ради Івано Франківської області і рекомендації сільській раді винести на розгляд та затвердження сесією сільської ради. Зобов`язано Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.

09.10.2006 року Верховним судом України ухвалу апеляційного суду Івано Франківської області від 28.05.2004 року залишено без змін.

Однак, як досліджено під час апеляційного розгляду рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року, виконавчий лист (Т.1 а.с. 147 ) видано Верховинським районним судом Івано Франківської області 18.06.2004 року про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.

Колегією суддів встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь які відомості з приводу того чи була винесена постанова державного виконавця, якою було відкрите виконавче провадження з виконанням виконавчого листа № 2-15 виданого 18.06.2004 року.

Відповідно до ст. 42 ч.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 02.08.2017 року, сільський, селищний, міський голова: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; 3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету; тощо…

Тобто сільський голова не уповноважений згідно даного Закону приймати рішення віднесені до компетенції сільської ради, а тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатній мірі не проаналізовано та не мотивовано дану обставину в мотивувальній частині вироку.

Виходячи з диспозиції ч.1 і ч.2 ст. 382 КК України кримінальна відповідальність за вказаною статтею настає лише у випадках невиконання чи перешкоджання виконанню службовою особою законного і правосудного рішення.

Як вбачається з протоколу тридцятої сесії Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано Франківської області від 16.01.2015 року за припинення поховань на кладовищі біля будинку заявника проголосували за - 0, проти - 8, утрималось 3 ( Т.1 а.с. 124-126). Окрім цього, було створено комісію для вивчення питання щодо забезпечення умов для відселення ОСОБА_12 та його рідних. (Т.1 а.с. 127).

29.01.2015 року № 10/02.2-11 (Т. 1 а.с. 130) секретарем ради ОСОБА_13 було надіслане письмове повідомлення ОСОБА_12 про прибуття його в сільську раду для обговорення питання щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дземюк проти України» та прийняття компромісного рішення спільно з утвореною комісією сільської ради від 16.01.2015 року.

Проте, ОСОБА_12 в сільську раду не з`явився, а надіслав письмову заяву (Т.1 а.с. 132) в якій він зазначив щодо відселення, переселення його та членів його родини то він згідний розглянути конкретні реальні пропозиції, а не обговорення питання щодо виселення без зазначеного місця проживання та умов.

10.02.2015 року № 24/02.2-10 (Т.1 а.с. 133) сільським головою ОСОБА_8 було надіслано лист ОСОБА_12 , про те, що питання виконання рішення Європейського суду з прав людини по його справі стосується інтересів територіальної громади села, а тому депутати сільської ради, як представники територіальної громади зобов`язанні вирішувати такі проблемні питання та обговорювати, шукати шляхи вирішення. Окрім цього зазначає, що у своїй заяві ОСОБА_12 згідний розглянути конкретні пропозиції щодо відселення його та членів його родини, однак дані питання слід обговорити з ним особисто так як не знаючи його пропозиції та умови вони не можуть пропонувати свої.

30.04.2015 року сільським головою було надіслано повідомлення про запрошення ОСОБА_12 прибути на сесію сільської ради 05.05.2015 року на якій буде прийматись рішення по облаштуванню кладовища. (Т.1 а.с. 134).

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження 20.02.2015 року голова сільської ради звертався з листом щодо роз`яснення даної ситуації до першого заступника Міністра юстиції України (Т.1 а.с. 135) та до народного депутата України (Т.1 а.с. 136).

Окрім цього, з показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вбачається, що ОСОБА_8 мав намір виконати та неодноразово вживав заходів для виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року.

Тобто, судом першої інстанції не надано належної оцінки всім належним та допустимим доказам по даному кримінальному провадженні, а тому колегія вважає, що поверхове дослідження обставин призвело до того, що висновки суду в силу ст. 411 КПК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Судом не перевірені та не спростовані всі доводи на захист обвинуваченого та не усунуті всі сумніви у його винуватості, окрім цього у вироку не зазначено та належним чином не мотивовано, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Також, судом першої інстанції не наведено у вироку доводів з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_16 будучи на посаді сільського голови мав реальну можливість самостійно виконати рішення Верховинського районного суду від 18.06.2004 року, однак цього умисно не зробив.

Дані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законний та обґрунтований вирок.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що з`ясування обставин кримінального провадження та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку згідно положень ст. 409 КПК України. А тому, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі фактичні обставини кримінального провадження у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом і прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. .

Керуючись ст.ст. 404, 405,407,410,411,415, 418,419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Верховинського районного суду Івано Франківської області від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5