Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/25/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 396 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2018 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 січня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Красилівка Ставищенського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 396, ч.1 ст. 119 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 35 днів, а саме з 16 години 20 хвилин 05.01.2018 року до 16 години 20 хвилин 08.02.2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.01.2018 року задоволене клопотання слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , який підозрюється в тому, що він 06.10.2017 року близько 00 год. 30 хв., спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на легковому автомобілі ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 , неподалік с. Новоселиця Благовіщенського району Кіровоградської області, за кермом якого в цей час перебував ОСОБА_12 , став свідком дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_13 втратив свідомість та отримав тяжкі тілесні ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, про вчинене ОСОБА_12 кримінальне правопорушення правоохоронні органи не повідомив.

У подальшому, діючи з прямим умислом, спрямованим на уникнення негативних наслідків щодо себе та кримінальної відповідальності за ст. 286 КК України щодо ОСОБА_12 , групою осіб без попередньої змови разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 помістив ОСОБА_13 в салон автомобіля ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 та з метою приховування вищевказаного злочину і його слідів, перевіз ОСОБА_13 до затопленого водою кам`яно-видобувного кар`єру, що знаходиться в с. Шамраєво Благовіщенського району Кіровоградської області.

На краю кар`єру, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , витягнули ОСОБА_13 з автомобіля ВАЗ 2102 та поклали поблизу куща, з метою сховати його в іншому місці та унеможливити виявлення ОСОБА_13 правоохоронними органами.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зіштовхнув автомобіль ВАЗ 2102 з краю кар`єру у воду, а ОСОБА_13 , з метою сховати його в іншому місці, помістили до багажнику автомобіля «Opel Vectra B» д.н.з. НОМЕР_2 , яким у повсякденній користувався ОСОБА_8 та вирушили в поле між населеними пунктами Грушка, Новоселиця та Розношенське Благовіщенського району Кіровоградської області.

У зв`язку із необхідністю приступити до виконання службових обов`язків, приблизно о 06:00 год. ОСОБА_11 вирушив до Благовіщенського відділення поліції Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, а ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_12 , продовжуючи приховування злочину та його слідів, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, скинув ОСОБА_13 у польовий колодязь із водою між населеними пунктами Грушка, Новоселиця і Розношенське Благовіщенського району Кіровоградської області, де останній загинув внаслідок механічної асфікції при утопленні.

Мотивуючи зазначену ухвалу, слідчий суддя зазначив про необхідність застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані, що підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 396, ч.1 ст. 119 КК України, які є злочинами середньої тяжкості, кваліфікуючими ознаками яких є вбивство, вчинене через необережність та заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний разом з іншими особами намагалися приховати сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме вивезли труп ОСОБА_13 з місця ДТП до іншого населеного пункту, де засунувши у штани ОСОБА_13 камінь, тіло останнього спустили до занедбаної криниці з метою неможливості у подальшому його спливу на поверхню води, після чого автомобіль, на якому було вчинено ДТП, скинули до заповненого водою кар`єру, а також що він може впливати на потерпілих та свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися, не тільки шляхом застосування погроз, а й шляхом змови, оскільки останні перебували з підозрюваним у дружніх стосунках, що підтверджується протоколами допитів, які містяться в матеріалах клопотання, а тому вони можуть надати неправдиві показання з метою сприяння уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.

У апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, скасувати ухвалу районного суду та обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Зазначає, що 17.01.2018 року між ним та ОСОБА_8 , який з 05.01.2018 року утримується в ДУ «УВП №14», укладено договір про надання йому правової допомоги у кримінальному провадженні та того ж дня проведено з ним першу зустріч. Після чого йому стало відомо, що 05.01.2018 року щодо останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без участі захисника і його негайно взято під варту в залі суду, тому ОСОБА_8 не мав можливості поспілкуватись із раніше обраним захисником та отримати належну правову допомогу у вигляді складання та подання апеляційної скарги.

Із текстом ухвали він ознайомився лише 17.01.2018 року, а тому вважає, що причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження є поважними, оскільки ОСОБА_8 не мав можливості в умовах тримання його під вартою отримати відповідної правової допомоги.

Також, захисник вказує на те, що слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу стосовно його підзахисного ОСОБА_8 , не оцінено в сукупності всі обставини справи, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали.

У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, скасувати її та обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту. При цьому, захисник вказує на те, що 05.01.2018 року проведено розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , з яким у нього ще 28.11.2017 року укладено договір про надання правової допомоги по даному кримінальному провадженню. Про розгляд справи його не повідомлено та проведено розгляд без його участі.

Оскільки, з 02.01.2018 року до 14.01.2018 року він перебував за межами України, тому з копією ухвали ознайомився лише 17.01.2018 року, під час його зустрічі із ОСОБА_8 в СІЗО №14 м. Кропивницького, а останній не мав можливості отримати належну правову допомогу у вигляді складання та подання апеляційної скарги. Такі обставини на його думку є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції і просить його поновити.

Також, захисник вказує і на те, що обраний запобіжний захід не співрозмірний з ризиками, визначеними ст. 177 КПК України, оскільки його підзахисний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, оскільки проживає в м. Києві разом із дружиною та малолітньою дитиною, також має постійне місце роботи в м. Києві, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, у вчиненні інших кримінальних правопорушень не обвинувачується.
Що стосується можливості підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, вказує на те, що відразу після даної події, ще 07.10.2017 року органом досудового розслідування було вилучено його автомобіль та автомобіль його батька. Крім того, протягом досудового розслідування також вилучено та долучено до матеріалів провадження всі речові докази, про що свідчить і той факт, що відносно до одного із співучасників даної пригоди вже постановлено обвинувальний вирок.

Тому ймовірність того, що ОСОБА_8 через три місяці після події якимось чином знищить, сховає або спотворить будь-яку річ чи документ є надуманою та не підтвердженою жодним доказом.

Щодо можливості підозрюваним впливати на потерпілих та свідків, вказує на те, що її обґрунтування зазначено неправильно, оскільки ОСОБА_8 на території Благовіщинського району на протязі близько 5 років постійно не проживає, а на даний час проживає в м. Києві разом із дружиною та малолітньою дитиною, де має постійне місце роботи, що виключає можливість його тиску на учасників провадження.

Крім того, посилається і на те, що в даному випадку порушено право ОСОБА_8 на захист, оскільки як слідчому, так і слідчому судді він повідомляв, що бажає участі свого захисника під час розгляду цього клопотання і слідчому достовірно було відомо про відсутність захисника в країні.

Вказує і на те, що ОСОБА_8 при розгляді клопотання не погоджувався на призначення іншого захисника згідно Закону України «Про безоплатну вторинну правову допомогу», проте не відмовлявся від його участі.

Незважаючи на це, слідчий суддя не вжив заходів для його повідомлення та виклику, не надав можливості ОСОБА_8 підготуватись до захисту при розгляді клопотання, зокрема, зібрати та надати необхідні документи, а враховуючи те, що повідомлення про підозру, вручення клопотання про застосування запобіжного заходу та розгляд такого клопотання здійснено в один день - 05.01.2018 року, безперечним є те, що його право на захист було порушеним, а розгляд клопотання був формальним, без підтвердження кожної з обставин, які слід було довести.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та свої клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження даної ухвали слідчого судді, і просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання захисників про поновлення їм строку на апеляційне оскарження та проти задоволення їх апеляційних скарг по суті, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для поновлення строку захиснику адвокату ОСОБА_7 , на апеляційне оскарження даної ухвали слідчого судді, оскільки він був залучений по даному кримінальному провадженню у якості захисника підозрюваного ОСОБА_8 лише з 17.01.2018 року на підставі укладеної між ними відповідної угоди у цей день. Проте, участь захисника у даному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 52 КПК України, не є обов`язковою. До того ж, починаючи з 28.11.2017 року останнім укладено відповідну угоду із адвокатом ОСОБА_9 для захисту його інтересів у даному кримінальному провадженні, від якого він до цього часу не відмовлявся та не просив його замінити, відповідно до вимог ст. 54 КПК України, а розгляд вказаного клопотання слідчого проведено 05.01.2018 року слідчим суддею без участі цього захисника, оскільки на це погодився сам підозрюваний, що останній підтвердив і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у даному випадку не може бути поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 січня 2018 року про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 та обставина, що адвокат ОСОБА_7 уклав угоду про надання правової допомоги останньому лише 17.01.2018 року, а тому в поновленні строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді йому слід відмовити повернувши скаржнику його апеляційну скаргу.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника - адвоката ОСОБА_9 про поважні причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді від 05.01.2018 року щодо ОСОБА_8 , оскільки він з 28.11.2017 року згідно укладеної між ним та ОСОБА_8 відповідної угоди, надає останньому правову допомогу у даному кримінальному провадженні, що підтвердив в апеляційному суді і сам прокурор, однак з поважних причин не приймав участь в ході розгляду слідчим суддею вказаного клопотання слідчого, оскільки в період з 02.01.2018 року по 14.01.2018 року перебував за межами України, що підтверджується долученими ним до апеляційної скарги відповідними документами, та отримав копію оскаржуваної ним ухвали слідчого судді від 05.01.2018 року, лише 17.01.2018 року.

Тому колегія суддів вважає необхідним поновити йому пропущений ним строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, оскільки ним його пропущено з поважних причин.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно із ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно із ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, кваліфікуючими ознаками якого є вбивство, вчинене через необережність, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 України, а також у вчиненні заздалегідь не обіцяного приховування тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 396 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується наявними матеріалами клопотання, а саме: протоколом допиту свідка, висновком експерта, протоколом додаткового допиту підозрюваного, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту підозрюваного (а.к.13-26, 42-47, 27-32, 33-38, 39-41, 48-55, 57-58).

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі не обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.
Проте, враховуючи, що стороною обвинувачення, як на час розгляду клопотання слідчим суддею, так і на час апеляційного перегляду в судовому засіданні, не доведено доцільність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, що обставини, зазначені у ч.3 ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності обрання підозрюваномуОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, при обрані підозрюваному запобіжного заходу колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, як особа характеризується виключно позитивно, в підтвердження чому стороною захисту надано суду відповідні характеристики з місця його проживання та роботи, перебуває у зареєстрованому шлюбі з дружиною та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_14 , 2016 року народження, що достатнім чином вказує на його сталі соціальні зв`язки.
Також, колегія суддів враховує і те, що на протязі здійснення досудового розслідування було вилучено та долучено до матеріалів провадження всі речові докази, про що свідчить той факт, що відносно до одного із співучасників даної пригоди, а саме ОСОБА_11 вже винесено обвинувальний вирок, що підтвердив і сам прокурор в апеляційному суді.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Отже, з урахуванням тяжкості злочинів, ступені їх суспільної небезпечності та особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що на час досудового розслідування, ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, так як запобіжний захід у виді тримання під вартою при фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, на думку колегії суддів, є надто суворий у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази того, що на теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а посилання слідчого судді на це, без вагомих доказів, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваного під вартою, тобто ізоляції його від суспільства, та не застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням даних отриманих під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4 КПК України та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, останньому слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період добиз покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
За таких підстав доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 184, 194, 196, 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Відмовити захиснику адвокату ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 січня 2018 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 та повернути захиснику ОСОБА_7 його апеляційну скаргу.

Поновити захиснику адвокату ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 січня 2018 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 січня 2018 року, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 35 днів, а саме з 16 години 20 хвилин 05.01.2018 року до 16 години 20 хвилин 08.02.2018 року, без визначення розміру застави - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 , про застосування по відношенню до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 16 днів до 08 лютого 2018 року, тобто протягом строку досудового слідства по даному кримінальному провадженню, заборонивши йому залишати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 20.00 годин вечора до 06.00 години ранку наступного дня.

На підставі ст. 194 ч.5 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого та прокурора за першим викликом;

-не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними (обвинуваченими) по даному кримінальному провадженню.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків за даною ухвалою суду до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Підозрюваного ОСОБА_8 негайно звільнити з під варти в залі суду.

Копію даної ухвали направити до Дарницького управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві для виконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора по даному кримінальному провадженню.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, а в частині відмови захиснику адвокату ОСОБА_7 у поновленні строку на апеляційне оскарження даної ухвали може бути ним оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2