УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
До слідчого судді данного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 , та обгрунтоване наявністю у провадженні передумов регламентованих п.п 1-3 ч. 1 ст. 194, 508 КПК України.
В ході судового розгляду даного клопотання сторона обвинувачення та захисту це клопотання підтримали вважали за можливе задовольнити у світлі передумов передбачених п.п 1-3 ч. 1 ст. 194, 508 КПК України, тож слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме відповідно у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно (грабіж), нападі з метою заволодіння чужим майном ,поєднаному з застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) та незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів за обставин викладених у підозрі.
За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого 24.09.2017 підозрюваного повідомлено про підозру у вчинені вказаних злочинів та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби (ч. 2 ст. 508 КПК України).
Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом (ч. 3 ст. 508 КПК України).
Відповідно до загальних правил, передбачених КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті (ст. 194 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненне діяння, може здійснити дії визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на, що наявні відповідні ризики у справі.
Також слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання, про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянин України, непрацюючий, неодружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.
Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я має специфічних особливостей стану здоров`я, а саме, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 195 від 18.07.2017 КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР», у період, що ставиться до інкримінованому йому діянню, страждав і на даний час страждає хронічним психологічним захворюванням у формі шизофренії параноідній, не може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними, потребує застосування щодо нього примусового заходу медичного зхарактеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з звичайним наглядом.
Тож, слідчий суддя аналізуючи питання наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 508 КПК України наступне.
Саме поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Також, у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, слідчий суддя, як об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які вказані у клопотанні заявника, є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами в своїй сукупності та вважає не можливим застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Поряд з цим, у світлі даних висновку судового психіатричного дослідження, у ході судовго розгляду є встановленим факт розладу психічної діяльності у світлі його психічної хвороби у підозрюваного, тобто є дійсними передумови визначені ч. 2 ст. 508 КПК України для застосування примусових заходів медичного характеру, так як обставини визначені ст. 177, п.п.п 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України є реальними у даному кримінальному провадженні в цей період, у зв`язку з чим це клопотання заявника підлягає до задоволення в частині необхідності його застосування, з інших порушень питань останнє задоволено бути не може так, як не кореспондується з положеннями КПК України.
Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376, 508 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу, в умовах що виключають небезпечну поведінку, а саме до Київська міської психоневрологічної лікарі № 3 за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вулиця Павлова, 7 строком на 60 днів, а саме до 22 листопада 2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня її проголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08 год. 00 хв. 29.09.2017.
С у д д я : ОСОБА_1