справа № 489/6245/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/282/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:
-вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 11.06.2008 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням на строк 1 рік;
-вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 26.11.2009 за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на строк 2 роки;
-вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13.04.2010 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 23.05.2012, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 2 дні,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
встановив:
ОСОБА_3 в період часу з 20.11.2017 по 22.11.2017, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , під приводом отримання речей у тимчасове користування на власні потреби, заволодів належними потерпілому речами, а саме: телевізором «Рубін 55FS10T», вартістю 800 гривень; пилососом «Вітязь М2», вартістю 1000 гривень; металевою сковорідкою об`ємом 2 л, вартістю 150 гривень; металевим посудом для приготування качки об`ємом 2 л, вартістю 200 гривень, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2150 гривень. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд.
Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Обвинувачений визнав себе винним повністю та щиро розкаявся. Обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорював і показав, що дійсно під приводом отримання речей у тимчасове користування, взяв у потерпілого ОСОБА_5 пилосос, телевізор та металевий посуд для приготування їжі. Проте, через скрутне фінансове становище вказаними речами розпорядився на власний розсуд, а саме, пилосос і телевізор продав, а металевий посуд здав на металобрухт, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби.
Вина обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, крім визнання себе винним, підтверджуються наступними дослідженими судом доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що 20.11.2017 на прохання обвинуваченого надати в тимчасове користування спочатку дав останньому сковорідку та посуд для приготування качки, а згодом телевізор і пилосос. Через неділю, під час їхньої зустрічі, ОСОБА_3 йому повідомив, що речей, які брав у користування, в нього немає та пообіцяв вернути їхню вартість коштами. Грошові кошти повернув 16.02.2018, через що претензій до нього немає, а тому просив не призначати йому суворе покарання.
Протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.12.2017.
Довідкою ТОВ «ГАМБІТ ПЛЮС», згідно якої вартість металевої сковорідки становить 150 гривень, ємності металевої для приготування вутки - 200 гривень.
Довідкою ТОВ «ГАМБІТ ПЛЮС», згідно якої вартість пилососа «Вітязь М2» становить 1000 гривень, телевізора «Рубін 55FS10T» - 800 гривень.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2017, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 , на місці події повідомив про обставини скоєння ним злочину, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , відтворив обставини вчинення ним шахрайського заволодіння майна.
Враховуючи, що учасники кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості ним вчиненого скоєння злочину середньої тяжкості, його особу, який раніше судимий, не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 1999 року з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, зловживання каннабіноїдами, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте характеризується позитивно та вжив заходів до відшкодування заподіяної потерпілому майнової шкоди.
Обставини, що пом`якшують відповідальність є щире каяття у скоєному та відшкодування в повному обсязі матеріальних збитків, що підтверджується письмовою розпискою потерпілого.
При цьому суд не погоджується з ствердженням сторони обвинувачення про наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки факти, які б свідчили про її наявність в ході судового розгляду встановлені та належно доведені перед судом не були, оскільки зміст активного сприяння розкриттю злочину, за відсутності чітких критеріїв поділу сприяння на активне і звичайне, полягає у наданні особою органу досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Враховуючи наведене, з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.
Однак, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, його негативне ставлення до вчиненого, усвідомлення протиправності своїх дій, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так як його виправлення можливе без відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суддя ОСОБА_1