Справа № 161/2994/18 Провадження № 11-сс/773/109/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СГ СУ ГУНП Волинської області звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на будинок, загальною площею 359,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належний підозрюваному ОСОБА_7 на праві приватної спільної сумісної власності.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що слідчим не надано доказів того, що використання та розпорядження майном може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор оскаржує його у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального права. Зазначає, що накладення арешту на будинок необхідне для подальшого відшкодування завданої злочином шкоди. Крім того, стверджує, що в силу ч. 7 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, на яке раніше накладався арешт. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на будинок, належний підозрюваному.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію у повному обсязі, підозрюваного та його захисника, які заперечили її задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.
Матеріалами провадження стверджено, що 03 грудня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості № 0003737 за ч. 3 ст. 191 КК України.
26 лютого 2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
В силу ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

На думку суду апеляційної інстанції, будинок, загальною площею 359,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належний підозрюваному ОСОБА_7 , не відповідає критеріям вищезазначених статей, і відсутні достатні підстави вважати, що вказане майно використовувалося як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.
Доводи прокурора про необхідність накладення арешту на будинок для подальшого відшкодування завданої злочином шкоди, ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій підтверджені не були.
При розгляді клопотання на ці обставини звернув увагу і слідчий суддя.
Крім того, стороною обвинувачення не наведено ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, необхідних для накладення арешту на будинок.

Твердження апелянта про незаконність відмови у накладенні арешту на вищевказане майно безпідставні та не є такими, що тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді.

Нових доказів під час апеляційного розгляду провадження прокурором надано не було.

З огляду на вищенаведене, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді