АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Матеріал № 635/4859/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1466/17 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_10 ,

законного представника - ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001823 від 28.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 .
Обрано у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному ОСОБА_10 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на останнього обов`язки
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;
- носити електронний засіб контролю.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 31 серпня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області, надійшло клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001823 від 28.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 .
В обґрунтування клопотання, слідчий вказував на те, що ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.121 КК України та ч.2 ст.296 КК України, як є тяжкими, а тому є ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України. (а.с.1-4)
30 серпня 2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України та ч.2 ст.296 КК України.(а.с. 58-60)
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послався на вік та стан здоров`я, відсутність судимостей, наявність у обвинуваченого постійного міста проживання, стійкі соціальні звязки, а саме те, що обвинувачений має родину, є студентом вищого навчального закладу, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31.08.2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121,ч.296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в рамках досудового розслідування.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначив, що винесена ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з неповним оціненням та не повним дослідженням наданих доказів, як про це вказано у ст.178 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_11 , та підозрюваного ОСОБА_10 , які заперечували проти заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись з клопотанням про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на те, що він вчинив тяжкий злочин та на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого вважав, що тримання підозрюваного під вартою у разі ненадання йому належної та своєчасної медичної допомоги, враховуючи його вік, тривалість перебування під вартою, може привести до незворотних наслідків для останнього, а тому наявність ризиків передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та можливість впливання на потерпілих та свідків, які є на цей час єдиною підставою обрання для підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не може превалювати над правом особи на життя та здоров`я (а.с. 100-102).
Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим.
Так в ухвалі (а.с.100-102) вказано що слідчий суддя вважає, що існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України та оцінюючи сукупність вищевикладених обставин, можливе обрання підзрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло цілодобово з покладенням на обвинуваченого підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Крім того послався на практику ЄСПЛ щодо доцільності продовження «строку тримання під вартою».
Таким чином, слідчий суддя вказав в ухвалі в мотивувальній частині взаємовиключні висновки.
Також слідчим суддею помилково зазначено в мотивувальній частині рішення, те що ОСОБА_10 є обвинуваченим, що спростовується матерілами судового провадження та поясненнями всіх учасників справи.
Висновок слідчого судді, про те, що тримання підозрюваного під вартою у разі ненадання йому належної та своєчасної медичної допомоги, враховуючи його вік, тривалість перебування під вартою, може привести до незворотних наслідків для останнього, а тому наявність ризиків передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та можливість впливання на потерпілих та свідків, які є на цей час єдиною підставою обрання для підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не може превалювати над правом особи на життя та здоров`я належним чином не мотивований та спростовується матеріалами справи.
Крім довединих ризиків передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, є ще і обгрунтована підозра в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України.
Мотивувальна частина ухвали не містить того, що слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри як цього вимагає ч.1 ст.194 КПК України.
Між тим, даний висновок слідчого судді є суб`єктивним оскільки він не є спеціалістом в медичній галузі, а медичний висновок, що за станом здоров`я ОСОБА_10 не може утримуватись під вартою в судових матеріалах відсутній.
Не надано медичного висновку з цього приводу і до суду апеляційної інстанції.
За наведених вище обставин ухвала слідчого судді підлягає безумовному скасуванню.
В матеріалах кримінального провадження маються належні дані про те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України в складі групи осіб.
Таким чином апеляційний суд вважає що слідчим суддею не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення що є тяжким злочином та те, що спричинена смерть людини.
ОСОБА_10 при апеляційному розгляді по суті заперечував що приймав участь в подіях вмінених йому в підозрі.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри, та суворість можливого покарання, колегія суддів не вбачає підстав вважати необґрунтованим посилання слідчого у клопотанні на існування ризиків, передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, вважає, що клопотання слідчого та апеляційна скарга прокурора підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року підлягає скасуванню.
Погоджуючись з доводами прокурора про існування ризиків, передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України судова колегія вважає, ОСОБА_10 здатний здійснювати вплив на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі.
Між тим, судова колегія вимушена прийняти до уваги і значний суспільний резонанс у зв`язку з подіями що посягнули на громадський (публічний) порядок, підозра за якими пред`явлена ОСОБА_10 , та те, що внаслідок цих подій загинула людина.
Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991 року зазначає, що «Суд визнає, особлива тяжкість деяких злочинів може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попередне ув`язнення по крайній мірі протягом певного часу.
При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в будь-якому випадку в тій мірі, в якій внутрішне право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.
Однак цей фактор можливо вважати виправданим та необхідним, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою.»
Судова колегія вважає обставини даної справи виключними та приходить до висновку що існують умови передбачені п.51 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991 року і зокрема те, що громадський (публічний) порядок в даному випадку дійсно знаходиться під загрозою.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому судова колегія приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті, а саме: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
За наведених обставин, враховуючи вищевикладене та пред`явлену підозру судова колегія не визначає підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави.
Між тим, враховуючи те, що слідчий не конкретизував в своєму клопотанні строк на який слід застосувати у відношенні ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судова колегія враховуючи вимоги ст.219 та ч.4 ст.176 КПК України вважає можливим визначити строк утримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування до 30 жовтня 2017 року включно.
Керуючись ч.2 ст.376,ст.ст.392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати.

Винести нову ухвалу, якою клопотання слідчого погоджене з прокурором задовольнити.

Застосувати до підозрюваного за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30 жовтня 2017 року.

Копію дійсної ухвали надати прокурору для виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: