Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/712/17
Провадження № 1-кп/670/11/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаряОСОБА_2 ,
прокурора обвинуваченої потерпілої представника потерпілої захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000192 від 29.07.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан Карачіївецький Віньковецького району Хмельницької області, з середньою освітою, не одружена, не судима, працює в домашньому господарстві, не військовозобов`язана, утриманців не має, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
29 липня 2017 року близько 06.30 години ОСОБА_8 на ґрунті довготривалих неприязних відносин, пов`язаних особистою неприязнею до ОСОБА_9 умисно, на вул. Центральній біля автобусної зупинки в с. Карачіївці Віньковецького району, вступила в суперечку з нею. З метою спричинення їй тілесних ушкоджень кинула сестру на землю і нанесла ОСОБА_5 два удари кулаком в ділянку голови та не менше одного удару ногою по тулубу, спричинивши потерпілій ушкодження у виді синців на обличчі, в завушній частині ділянки голови, правому та лівому передпліччі, правому стегні, грудній клітині, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями, які виразилися в нанесені умисних легких тілесних ушкоджень, вона вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому злочині не визнала. Погодилась дати показання і повідомила, що вона похоронила свого сина. Вона прийшла до могили і побачила, що вінок та стрічка знаходяться поза межами могили, а на могилі була прикріплена фотографія сина. Вона зрозуміла, що це її сестра ОСОБА_5 втрутилась в спокій її похороненого сина, а тому обвинувачену ця подія дуже обурила. Проте, на зупинці в с. Карачіївці вона сестру не била, тільки сварились з нею біля церкви 29 липня 2017 року зранку. Потерпіла втікала від неї і падала, від падіння вона могла отримати тілесні ушкодження. Потерпіла раніше гуляла з її чоловіком, а тепер втручається у спокій її сина, саме тому в неї неприязнь до двоюрідної сестри.

Хоча обвинувачена не визнала себе винною її винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила суду, що 29 липня 2017 року вона вранці стояла на автобусній зупинці в с. Карачіїіці. Підійшла обвинувачена, сказала сторонній особі, щоб та скоріше йшла геть від зупинки. Коли людина пішла, вона підійшла до неї, вдарила її головою об стінку, обізвала сукою, вирвала з вуха сережку. Потерпіла впала, вона била її ногами і руками. Від побоїв обличчя її було в крові, зуби хитались. Побила її сестра за те, що вона повісила фотографію на могилку сина обвинуваченої. Потерпіла лікувалась у Віньковецькій ЦРЛ, перенесла больові страждання, тому не може простити сестрі, і бажає її наказати, просила продовжувати розгляд справи без її участі. Представник потерпілої підтримала обвинувачення висунуте ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 показала, що їй зателефонувала ОСОБА_8 29.07.2017 року зранку, точно години вона не зафіксувала на телефоні і повідомила, що вона біля церкви побила потерпілу і таке саме відбудеться зі свідком. Після цього телефонного дзвінка через декілька хвилин до неї прийшла ОСОБА_5 на обличчі якої були сліди від побоїв, кров, зуби у побитої хитались. Вона розповіла, що біля церкви її била ОСОБА_8 Повідомила, що хватала її руками за одежу на грудях, головою вдарила до стіни. Свідок викликала поліцію. Причиною побиття слугувало те, що обвинувачена винна гроші, які не повернула потерпілій, а також за те, що ОСОБА_9 повісила фотографію на могилі її сина.

За висновком судово-медичного експерта № 142 у ОСОБА_11 виявлені ушкодження у вигляді 1 синця в ділянці тіла нижньої щелепи зліва розміром 2x2 см, 1 синець в правій скроневій ділянці голови в завушній оболонці розміром 5x3см, 2 синці в ділянці правого передпліччя в середній третині по долонній поверхні розміром 0.5x0.5см, 1x1см, 1 синець в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по долонній поверхні розміром 1x0,8см, 2 синці в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по тильній поверхні розміром 1x1см, 2x1.5см, 1 синець в ділянці правої половини грудної клітини в нижній третині між правою середньо-ключиною та правою передньою під пахвинною лініями розміром 9x8см, 1 синець в ділянці правого стегна по передній поверхні в нижній третині розміром 2x1см, 1 синець в ділянці правого стегна по передній поверхні в середній третині розміром 1x1 см, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Ці ушкодження могли утворитись не менше як від 2 дій кулаком в ділянку голови, не менше 1 дії взутої ноги в ділянку тулубу, не менше 5 дій пальців рук сторонньої особи в передпліччя.

Тілесні ушкодження могли утворитись за обставин, на які вказує потерпіла, тобто 29.07.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження не є характерними для утворення їх при самовільному падінні з висоти власного зросту.

Суд погоджується з доводами експерта, виходячи із аналізу показань потерпілої та свідка ОСОБА_10 , відкидаючи версію сторони захисту про самоудар, оскільки локалізація ушкоджень не характерна для самоудару. Обвинувачена повідомляла, що потерпіла бігла і падала вперед, та «наозна» з висоти власного зросту. При такому падінні характерні ушкодження долоней рук, колін та спини, що не виявлено у потерпілої, а навпаки виявлені ушкодження не характерні для падіння, а саме синці в ділянці правого та лівого передпліччя, які утворюються від стискання передпліч пальцями рук сторонньої особи.

Окрім характеру отриманих ушкоджень, вина обвинуваченої доводиться наявністю мотиву в її діях. Всі особи: потерпіла, свідок, обвинувачена повідомляють, що агресія проявилась у ОСОБА_8 до сестри після того як потерпіла поставила, до спливу 40 днів, від дня смерті, фотографію сина обвинуваченої на його могилку. Окрім фотографії, обвинувачена побачила на кладовищі, на дереві похоронну стрічку, а вінок знайшла поза межами кладовища, що її дуже обурило, про що вона повідомила суду. Саме такі дії потерпілої слугували мотивом для її побиття обвинуваченою.

Всі допитані судом особи (обвинувачена, свідок, потерпіла) вказують точно місце, час події, наявність конфліктної ситуації між сестрами 29.07.2017 року зранку в с. Карачіївці біля автобусної зупинки.

Відсутність прямих свідків злочину, поза розумним сумнівом, не впливає на доведеність прокурором вини обвинуваченої, яка підтверджена показаннями потерпілої, висновком медичного експерта, показаннями свідка ОСОБА_10 .

Стороною захисту не спростовано твердження сторони обвинувачення про адекватність показань свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні давала послідовні, логічно обґрунтовані та пов`язані з предметом доказування відповіді. Свідок заявою повідомила суд, що страждає на епілепсію і є інвалідом, що не являється перешкодою дачі нею показань в суді. Хоча свідок після 29.07.2017 року перебуває у неприязних стосунках з обвинуваченою, але її показання логічно пов`язані із показаннями потерпілої, мотивом дій обвинуваченої та частково співпадають з показаннями самої обвинуваченої, і характером виявлених ушкоджень у ОСОБА_5 . Показання цього свідка приймаються судом як належний та допустимий доказ.

Цей доказ підтверджує версію потерпілої про те, що саме біля церкви вона отримала умисні тілесні ушкодження голови, обличчя, зубів, тулубу, які завдала їй ОСОБА_8 .

Наголошуючи на умисному характері дій ОСОБА_8 , суд бере до уваги послідовність показань потерпілої та цього свідка, незначний проміжок часу між отриманням ушкоджень та спілкуванням потерпілої зі свідком, і непослідовність тверджень обвинуваченої щодо падіння на спину та на живіт потерпілої за відсутності на цих ділянках тіла ОСОБА_5 характерних для падіння ушкоджень. Ушкодження від пальців рук тіла потерпілої, про що зазначає експерт, не вміняється у вину ОСОБА_8 , тому суд не зазначає про це в обвинуваченні.

Вина ОСОБА_8 доведена і скоєне нею кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст. 125 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразилися в умисному спричинені ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 678 від 14 грудня 2017 року у ОСОБА_8 виявляє розлад адаптації, пролонговано-депресивна реакція. Вона під час вчинення інкримінованого їй діяння, виявляла розлад адаптації, пролонговано-депресивну реакцію, через що не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та не могла в повній мірі керувати ними.
Експертами не зазначено, що підекспертна за станом свого психічного здоров`я в даний час потребує надання психіатричної допомоги.
Відповідно до положень статті 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ст.20 КК України визнати ОСОБА_12 обмежено осудною і врахувати цю обставину при призначенні їй міри покарання.
Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі ст. 66 КК України, суд вважає вчинення нею злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин похорону сина, фотографію якого, до спливу 40 днів від дня смерті, поставила на могилку потерпіла, без відома матері.

Обставиною, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує її вік вона особа передпенсійного віку, відношення до вчиненого вона не кається, не вибачилась перед потерпілою, не відшкодувала заподіяні збитки, удари наносила в вважливий для жіночої статі орган обличчя; дані про її особу - вона працездатна особа, працює в особистому домашньому господарстві, особливі обставини, які пов`язані зі смертю її сина військовослужбовця.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_8 вчинила умисний злочин і за наведених обставин вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів буде призначення покарання у виді громадських робіт.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов залишено без розгляду, як такий що пред`явлений після початку судового розгляду. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 - 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
На вирок протягом тридцяти діб з дня його проголошенням може бути подана апеляція до Апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький районний суд Хмельницької області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1