Справа № 461/6565/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с.Кундур Амурської області РФ, громадянки України, раніше судимої 30.06.2015 року Тверським районним судом м.Москва за ст.30 ч.3, 158 ч.2 П. «А, Г», 150 ч.2, ст.69 ч.3 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

28.08.2017 року о 18 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Театр ім.Лесі Українки», яка знаходиться по вул.Городоцька, 67 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрала із сумки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «K10a40», у корпусі чорного кольору, всередині якого знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 4000 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю та дала пояснення, які в повній мірі відповідають обставинам, викладеним в описовій частині вироку. При цьому вказала, що обставини викладені в обвинувальному висновку відповідають фактичним обставинам справи. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 , суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував в обвинуваченої, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням положень ч. 1 ст.9 КК України, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої: на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано її дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженої.
Однак, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченої, вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення засудженої можливе без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України, і ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням..

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні подала до суду клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона має на утриманні вісьмох неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як встановлено в ході розгляду справи в обвинуваченої є восьмеро дітей, яким не виповнилося 18 років і вона не позбавлена батьківських прав.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 підлягає задоволенню та останню слід звільнити від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Речовий доказ по справі - телефон марки «Lenovo» моделі «K10a40», у корпусі чорного кольору, всередині якого знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Речовий доказ по справі - телефон марки «Lenovo» моделі «K10a40», у корпусі чорного кольору, всередині якого знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» - повернути потерпілій ОСОБА_6 за належністю

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий по справі

суддя ОСОБА_1