Справа № 645/3298/17
Провадження № 1-кп/645/439/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001714 від 12 липня 2017 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого, раніше неодноразово судимого: 21.12.2006 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова, переглянутого ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.07.2007 року, за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 27.04.2010 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 03.03.2014 року умовно-достроково на 1 місяць 5 днів, згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2014 року, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:

12.07.2017 року, приблизно о 12.00 год. ОСОБА_8 знаходився біля будинку № 45 по вул. Тракторній в м. Харкові, де він побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , у якої на шиї знаходився ланцюг зі сплаву золота 585 проби, вагою 13 грам, з плетінням у вигляді бісмарку, з підвіскою - ладанка з зображенням Божої матері зі сплаву золота 585 гроби, вагою 4, 77 грами.
В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_10 ззаду, та шляхом ривку зірвав з шиї потерпілої належний їй ланцюг зі сплаву золота 585 проби, вагою 13,17 грам, з плетінням у вигляді бісмарку, з підвіскою - ладанка з зображенням Божої матері зі сплаву золота 585 проби, вагою 4,77 грами, загальною вартістю 10401,69 гривень.
Далі ОСОБА_8 з метою утримання викраденого майна, побіг в напрямку залізничної колії, яка розташована по пр. Московському в м. Харкові, забігши на сусідню вулицю та впевнившись, що ОСОБА_10 його не переслідує, ОСОБА_8 таким чином з місця вчинення злочину зник.
Цього ж дня 12.07.2017 року о 13:00 годині екіпажем 0805 у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , під час відпрацювання виклику за фактом пограбування ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , було затримано ОСОБА_8 , у якого підчас огляду було виявлено та вилучено ланцюг сплаву золота 585 проби, вагою 13,17 грам, з плетінням у вигляді бісмарку, з підвіскою-ладанка з зображенням Божої матері зі сплаву золота 585 проби, вагою 4.77 грами.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 спричинений матеріальний збиток на суму 10401,69 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_8 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю та показав, що 12.07.2017 року в денний час, він прийшов на роботу за грошима, але грошей на роботі йому не дали. Йому терміново були потрібні гроші, щоб повернути борг, він вийшов на вулицю де побачив раніше йому не знайому потерпілу ОСОБА_10 , на шиї у якої був золотий ланцюжок із кулоном, у нього виник умисел на пограбування. Він йшов слідом за потерпілою деякий час, коли поруч ні кого не було, він підійшов до потерпілої зі сторони спини та правою рукою зірвав золотий ланцюг із шиї потерпілої та побіг з місця злочину. Потерпіла кричала та деякий час переслідувала його. Також зазначив, що він компенсував потерпілій завдану шкоду в розмірі 2000 гривень та просив у неї пробачення. У скоєному щиро каявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 12.07.2017 року приблизно об 11.00-12.00 годині, вона здійснювала покупки на вул. Тракторобудівників, відчула ривок та помітила відсутність ланцюжка на шиї. Вона повернулась та побачила обвинуваченого ОСОБА_8 , схопила його та сказала повернути її ланцюжок, обвинувачений вирвався та побіг, вона побігла за ним. Обвинувачений на неї не реагував, коли вона не змогла вже бігти за обвинуваченим, то подзвонила в поліцію, на її виклик приїхав поліцейський патруль. Приблизно о 12.30 годин на пр. Московському в приміщені Будинку меблів обвинуваченого затримали. Також зазначила, що обвинувачений компенсував їй 2000 гривень, в якості моральної шкоди, золотий ланцюжок їй повернули, претензій до обвинуваченого вона не має, просила строго обвинуваченого не карати, не позбавляти волі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , в судовому засіданні не оспорював вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого та матеріали досудової доповіді.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 своїми умисними діями, вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

При визначенні ОСОБА_8 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений за аналогічні злочини проти власності, судимість в установленому порядку не знята та не погашена, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, задовільно характеризується, працевлаштований за договором лише з 01.11.2017 року робочим, має неповнолітню доньку, а також пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій.

Обтяжуючою покарання обставиною суд визнає рецидив злочинів.

Згідно досудової доповіді орган пробації прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк становить високу небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб, високий ризик вчинення повторного злочину. Орган пробації вважає, що виправлення особи у громаді можливо у винятковому випадку за умови здійснення з боку органів пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідно для виправлення та запобігання повторних правопорушень.У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, покласти на нього обов`язки відповідно до п.3 ч. 2 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_8 , суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Постановою Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» судам роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті(санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на
грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи
перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи те, що обвинувачений був раніше дві засуджений за аналогічні злочини проти власності, судимість в установленому порядку не знята та не погашена, а також високу імовірність вчинення повторного злочину, високу небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише у місцях позбавлення волі .

Згідно ст. 69 КК України - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Враховуючи, що ОСОБА_8 щиро раскаявся у скоєному, відшкодував потерпілій завдану моральну шкоду, що є пом`якшуючими покарання обставинами, відсутність тяжких наслідків злочину, повернення викраденого майна потерпілій, наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, працевлаштування обвинуваченого, та обставини скоєного злочину, суд також враховує побажання потерпілої суворо не карати обвинуваченого, але не може погодитись із її проханням застосувати до обвинуваченого ст. 75, 76 КК України, з наведених вище обставин. Суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: нижче нижчої межи покарання, передбаченого санкцією ст. 186 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі, що буде справедливим та відповідати принципам та цілям призначення покарання.

За таким обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише у місцях позбавлення волі та не вбачає можливості застосувати ст. 75,76 КК України з наданням іспитового строку.

Питання речових доказів вирішити згідно ст.. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід домашній арешт обвинуваченому, залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на утримання під вартою та утримувати в Харківській установі виконання покарань Державної пенітенціарної служби України в Харківській області ( № 27), після набрання вироком законної сили.
Строк покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання.
Речові докази: ланцюг зі сплаву золота, золота підвіска-ладанка з зображенням Божої матері, передані потерпілій ОСОБА_10 на відповідальне зберігання, вважати повернутим потерпілій за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Фрунзенський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1