Єдиний унікальний номер 227/3001/17
Номер провадження 11-сс/775/418/2017

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

19.09.2017 року слідчий СВ Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000967 від 21.06.2017р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із клопотанням, погодженим з прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_6 , підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України та у незаконному придбанні та зберіганні накротичних засобів без мети збуту, тобто у вчинені кримінального правопроушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Суд відмовив в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з відсутністю достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків передбачених статтею 177 КПК України та недоведеністю слідчим та прокурором недостатністю застосування більш тяжкого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 годин до 06:00 годин.

У апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує, що слідчий суддя дійшов не правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , оскільки наявна обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, також останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перебуваючи на свободі може вчиняти інші кримінальні правопорушення, перебуває на обліку у лікаря нарколога та у нього відсутні джерела для існування. Крім того недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, наведена і у клопотанні прокурора, і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні у суді першої інстанції. Зазначає, що твердження суду, що вирок Добропільського міськрайонного суду від 23.03.2017 року не набув чинності, як на недоведеність ризику є необґрунтоване, оскільки саме ця обставина вказує, на існування ризику, та вказує, що підозрюваний не став на шлях виправлення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, думку підозрюваного, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Колегією суддів встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.185 КК України, але наявність будь яких доказів того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, у клопотанні не наведено і прокурором не надано. Тобто, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про обґрунтованість підозри щодо підозрюваного ОСОБА_6 та про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та не наведено недостатність застосування більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам. Тому вірно відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосував більш м`який запобіжний захід, що забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальним обов?язків під час досудового розслідування та судового розгляду.

При цьому, слідчим суддею вірно встановлено та взято до уваги те, що ОСОБА_6 на даний час свою вину у кримінальному правопорушенні, зазначеному у клопотанні, визнає повністю, на даний час неофіційно працює, намірів переховуватись від органів досудового розслідування та суду не має, має постійне місце проживання, однак підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, і що за його поведінкою потребується певний контроль, обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Тому висновки слідчого судді, на думку колегії суддів відповідають фактичним обставинам справи та належним чином ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Крім того, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі врахував всі суттєві обставини, як того вимагає ст.178 КПК України, в тому числі й ті, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 має на утриманні малолітню доньку 2007 року народження та матір - інваліда 3 групи.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали при викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року, якою відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає

Судді: