Справа №489/1350/18
Провадження №1-кс/489/444/18
УХВАЛА
іменем України
17 березня 2018 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0005014, за яким відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.4 ст.185 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2017 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, місце проживання якого зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 ,
встановив:
ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в тому, що 07.10.2017 року в період часу з 00:00 год по 04:00 год діючи за попередньою змовою з іншими особами, проникнув шляхом віджиму вікна до домоволодіння ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 та викрав майно належне останній, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду.
Надані прокурором докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб,поєднана з проникненням у житло, вчинена у великих розмірах. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чеботарь проти Молдови» слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. У своєму рішенні по справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Пояснення свідка ОСОБА_9 щодо пропозиції підозрюваного вчинити крадіжку за адресою проживання потерпілої, а також проведені органом досудового розслідування слідчі дії у кримінальному провадженні, зокрема обшук, внаслідок якого за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного було виявлено посвідчення, про викрадення якого зазначено в протоколі допиту потерпілої ОСОБА_8 , свідчать, що станом на час розгляду клопотання вищевказана інформація наявна.

Доводи прокурора про існування ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень з підстав відсутності роботи є необґрунтованими, оскільки підозрюваний виконує роботи з січня 2018 року за договором у ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС» та отримує заробітну плату, що підтверджено довідкою від 16.03.2018 року №26. Однак існування зазначеного ризику підтверджується поясненнями двох свідків, які повідомили, що саме підозрюваний пропонував їм здійснювати крадіжки з приватних будинків, тому прокурором доведено ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.
Відсутні достатні підстави вважати про існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 лютого 2015 року по справі «Подвезько проти України» зазначив, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою. Оскільки підозрюваний має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, сама лише тяжкість можливого покарання, про яке зазначає прокурор як на обставину існування ризику, не підтверджує його існування.
З урахуванням того, що підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки та джерело доходів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його характеристику за місцем проживання, виходячи лише із самої підозри у вчиненні тяжкого злочину прокурором не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеному під час розгляду ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання та вважає за необхідне обрати підозрюваному менш суворий запобіжний захід.

Керуючись ст. 194 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 цілодобово та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області та до Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області, не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого або прокурора, носити електронний засіб контролю.
Дія ухвали закінчується 16 травня 2018 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя