Справа № 175/279/18
Провадження № 1-кс/175/152/18
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 клопотання слідчого Дніпровського районного відділу поліції Дніпропетровського відділення поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна.

У клопотанні зазначається, що в період часу з 08:20 год. до 17:15 год. 11.10.2017 невстановлена особа, шляхом пошкодження вікна проникла до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки вчинила таємну крадіжку майна, що належить заявниці, сума матеріальних збитків встановлюється. (ЖЕО 14234 від 10.10.2017).

11.10.2017 року, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України, відомості про зазначене кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному № 0001828.

09.02.2018 із дотриманням правил, передбачених ст.223 і ст.236 КПК України, у присутності понятих було здійснено обшук гаражного приміщення № НОМЕР_1 (ГБК «Калина») розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 69 Б, в ході якого було виявлено та вилучено:

1) номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_3 , НОМЕР_3 , лист картону схожий на номерний знак із маркуванням НОМЕР_4 , які поміщено та опечатано у чорний поліетиленовий пакет;

2) три пластикові картки, фіолетову маску, які поміщено до спеціального пакету № 4464594;

3) 3 картонні коробки, в яких знаходиться по 10 патронів, прозорий пакет з дробом, які поміщені до спеціального пакету № 4464588.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПУ України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного висновку.

09.02.2018 було здійснено обшук гаражного приміщення № НОМЕР_1 (ГБК «Калина») розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 69 Б, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року було відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого Дніпровського районного відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про надання дозвіл на проведення обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_1 (ГБК «Калина») розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 69 Б.

Відповідно до положень ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності). При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Разом з цим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ч. 1 ст.22 КПК України).
Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема, слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1 ст.84 КПК України).
Належними є докази, які прямо або непрямо підтверджують існування чи відсутність інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України).
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення, за ухвалою слідчого судді або суду, права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частина 2 статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, для забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Разом з тим, слідчим не обґрунтована необхідність арешту вищевказаних речей, які були вилучені під час обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_1 (ГБК «Калина») розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 69 Б., оскільки стороною обвинувачення не доведено, що зазначене вище майно може містити дані про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження та потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаних речей для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у цих речах.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Крім того, із обставин обшуку та вилучення майна, що обшук проведено без попереднього дозволу суду, тобто в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, як невідкладна слідча дія. При цьому вилучене майно набуло статусу тимчасово вилученого майна.
Так, згідно вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Отже, таке втручання в права особи, про які йдеться в поданому до суду клопотанні, щодо порушення недоторканості іншого володіння, в даному випадку не можна вважати виправданим потребами досудового слідства, необхідним для встановлення обставин по справі та може привести до невиправданого порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та правових позицій Європейського суду з прав людини, сформовану ним у рішеннях «Ратушна проти України», «Поліщук проти України» та Смирнов проти Росії».
Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171, 172, 173, 174, 175, 233 КПК України,
У Х В А Л И В:

У задоволенні Погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого СВ Дніпровського районного відділу поліції Дніпропетровського відділення поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1