Справа №635/513/18
Провадження по справі 1-в/635/149/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Водолага Нововодалазького району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 травня 2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

-13 листопада 2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:
Вироком Нововодалазького районного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 121, ст. 63 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Нововодалазького районного суду Харківської області від 13 травня 2014 року у вигляді двох років обмеження волі та остаточно призначено покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі, згідно ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 20 серпня 2014 року по 13 листопада 2014 року. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року вирок Нововодалазького районного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року залишено без змін. Вирок Нововодалазького районного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року набрав законної сили 12 лютого 2015 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбуття покарання, призначеного Нововодолазьким районним судом Харківської області від 13 листопада 2014 року, строк попереднього ув`язнення з 20 серпня 2014 року по 12 лютого 2015 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100».

Початок строку відбування покарання 20 серпня 2014 року.

Кінець строку відбування покарання - 28 грудня 2019 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності .

В судовому засіданні прокурор заперечував проти умовно-достроково звільнення засудженого.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 , вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Нововодалазького районного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів; з 20 серпня 2014 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час тримання в Харківській установі виконання покарань №27 характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 27 лютого 2015 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», за сумлінну поведінку і ставлення до праці, а також за виконання покладених обов`язків, дотримання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР установи, дотримання трудового розпорядку та вимог пожежної безпеки має сім заохочень, стягнень не має. Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_4 , складеної начальником відділення СПС капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 , вбачається, що засуджений характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, але має ряд усних зауважень, з метою стимулювання правослухняної поведінки персоналом установи заохочувався сім раз, працевлаштований до промислової зони установи в цех №1 на ділянці по збірці прищіпок; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи; у взаємовідносинах з іншими засудженими підтримує рівні відносини; намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має задовільний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд; до виконання законних вимог персоналу установи ставиться посередньо через особисту неорганізованість, інколи отримує незначні зауваження; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці; бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться без зацікавлення; підтримує соціально-корисні зв`язки з сином та сестрою шляхом листування та телефонних переговорів, стосунки доброзичливі; на профілактичному обліку не перебуває; за час відбування покарання ОСОБА_4 став на шлях виправлення, але не довів свого виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення адміністрація установи вважає передчасним.

Згідно довідки начальника планово-економічного відділу ОСОБА_6 засуджений був працевлаштований з червня 2015 року по липень 2015 року до майстерні зі збирання прищіпок, з серпня 2015 року по листопад 2017 року до майстерні з виготовлення паперових пакетів, за що відповідно до довідки бухгалтера державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_7 . ОСОБА_4 у вказаний період нараховувалась заробітна плата.

Згідно довідки бухгалтера державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_8 , до державної установи «Темнівська виправна колонія №100» виконавчі листи про стягнення з засудженого ОСОБА_4 завданої злочином шкоди не надходили.

Як вбачається з витягу з протоколу №5 від 31 січня 2018 року комісією Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» розглянуті матеріали щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 та відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення. При цьому суд враховує, що з моменту такої відмови до звернення засудженого із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання минув незначний проміжок часу і матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого заохочень у вигляді подяк, відбуття засудженим 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Не зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_4 має сім заохочень за період з 01 жовтня 2015 року по 18 липня 2017 року за сумлінну поведінку і ставлення до праці, а також за виконання покладених обов`язків, дотримання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР установи, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці, до виконання робіт останній ставиться безвідповідально, має ряд усних зауважень. Крім того, заохочення до засудженого застосовувались з метою стимулювання правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, а також дані про особу засудженого ОСОБА_4 , який неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Нововодалазького районного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року та вважає клопотання ОСОБА_4 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України,ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1