пр. № 1-кп/759/1068/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000937 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинівка Вишгородського району Київської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм-експедитором у ТОВ «Сандора», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники потерпілий ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 02.09.2017 приблизно о 17 годині 15 хвилин, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Mercedes-Benz 609D» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався заднім ходом по асфальтованій дорозі вздовж автостоянки, розташованої в м. Києві по просп.. Л.Курбаса, 1-а, зі сторони вул. Пшеничної в напрямку просп. Л.Курбаса. В цей час позаду вказано вантажного автомобіля на асфальтованій дорозі перебував пішохід ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку із даним транспортним засобом. Під час руху вантажного автомобіля ОСОБА_3 допустив порушення вимог п. 2.3 підпункт «б», 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_3 виявились в тім, що він, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Mercedes-Benz 609D» державний номерний знак НОМЕР_2 , перед початком та під час руху заднім ходом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок чого на асфальтованій дорозі навпроти автостоянки, яка розташована в м. Києві по просп. Л.Курбаса, 1-а, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна на бічній поверхні живота справа, крововилив в підшкірно-жировій клітковині в підлопатковій та поперековій ділянці більше справа; переломи ребер справа по заднє-паховій лінії, зліва по лопатковій, місцями з ушкодженням пристінкової плеври; неповний розрив хребтового стовпа по міжхребцевому диску з повним розривом його передньої повздовжньої зв`язки між тілами 7-го та 8-го грудного хребців, без ушкодження спинного мозку; окутуючий крововилив в парааортальну клітковину на рівні грудного відділу; переломи кісток тазу; крововилив в жирову клітковину правої нирки; крововиливи на легеневій плеврі по ходу міждольових борозн, крововиливи в зв`язковий апарат печінки ознаки струсу тіла; садна на руках; забійна рана правої гомілки; крововилив в підшкірно-жирову клітковину на зовнішній поверхні правої гомілки; крововилив в підшкірно-жирову клітковину на зовнішній поверхні правої гомілки; кров зі згортками в правій плевральній та черевневій порожнинах (всього біля 1500 мл); малокрівя внутрішніх органів; смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця; ознаки шунтування крові у нирках; вогнищеве гостре здуття легень ознаки крововтрати та шоку. Смерть ОСОБА_7 настала від переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком.

В результаті даної дорожно-транспортної пригоду пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Порушення вимог пунктів п. 2.3 підпункт «б», 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, а саме: 02.09.2017 приблизно о 17 годині 15 хвилин він керував вантажним автомобілем «Mercedes-Benz 609D» державний номерний знак НОМЕР_2 та рухався вздовж автостоянки, що по просп. Л.Курбаса, 1-а в м. Києві. Рухався заднім ходом до складського приміщення магазину з метою розвантаження товару. При русі подавав попереджувальний сигнал. Однак не помітив пішохода ОСОБА_7 та здійснив на нього наїзд. У вчиненому розкаюється, просить вибачення у потерпілого. З висновком експертизи щодо тілесних ушкоджень погоджується повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а тому ці його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України вірно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, виходячи із принципу індивідуалізації покарання, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, наслідки, які настали у виді смерті ОСОБА_7 , дані про особу винного до кримінальної відповідальності притягується вперше, має незакінчену вищу освіту, займається суспільно-корисною працею з 2014 року працює водієм-експедитором в ТОВ «Сандора», має позитивні характеристики як з місця проживання, так і з місця роботи, одружений, під наркологічним та психіатричним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Також суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з грубим порушенням безпеки руху на транспорті, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має малолітню дитину, батьківських прав відносно якої не позбавлений, вчинив тяжке кримінальне правопорушення з необережності, повністю визнає свою вину.

Прокурор та потерпілий в судовому засіданні не заперечували проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження: копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , довідки Служби у справах дітей та сімї Вишгородської районної державної адміністрації № 1167/11-08 від 15.11.2017 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно якого не позбавлений, вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 02.09.2017, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені судом правові наслідки застосування амністії.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році" задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 70 коп. витрат за проведення автотехнічної експертизи від 24.10.2017 № 12/1/2076; 1484 (одну тисячу чотириста вісімдесят чотири) гривні 40 коп. витрат за проведення автотехнічної експертизи від 15.09.2017 № 12-1/1885.

Речові докази: автомобіль «Mercedes-Benz 609D» державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити за належністю останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1