У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 28 вересня 2017 року заяву захисника ОСОБА_11 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а :

вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за частиною п'ятою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК) (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років із позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади та місцевого самоврядування, на строк два роки і конфіскацією Ѕ частини належного йому майна. На підставі статті 54 КК ОСОБА_5 позбавлено 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року вирок суду щодо ОСОБА_5 змінено. У мотивувальній частині вироку замість слів у відповідних відмінках «ОСОБА_6.» зазначено слова у відповідних відмінках «інша особа»; замість слів у відповідних відмінках «ОСОБА_7» зазначено слова у відповідних відмінках «друга інша особа». Визнано недопустимими деякі докази та виключено їх з мотивувальної частини вироку.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року судові рішення щодо ОСОБА_5 змінено: виключено з мотивувальної частини кваліфікуючу ознаку за частиною п'ятою статті 368 КК «одержання неправомірної вигоди (хабара), поєднаної з її вимаганням».

Захисник ОСОБА_11 подав заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). При цьому захисник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм права, передбачених статтями 15, 65, 368 КК, 31, 271 КПК, невідповідність оскаржуваного рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, передбаченої статтею 290 КПК, викладеному в постанові Верховного Суду України.

На підтвердження підстав для перегляду посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року № 5-1203км16, від 12 березня 2016 року № 5-24к13, від 4 лютого 2016 року № 5-420км16, від 28 січня 2016 року № 5-280км16, від 22 травня 2014 року № 5-1965км14, від 18 лютого 2014 року № 5-727км14, від 14 серпня 2012 року № 5-3106к12 та на висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2017 року № 5-364кс16. Просить зазначені судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати, а кримінальне провадження - закрити.

Водночас захисник ОСОБА_11 просить поновити строк на подання заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5, мотивуючи своє клопотання тим, що повноваження на надання правової допомоги ОСОБА_5 у нього виникли у вересні 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви і клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Відповідно до частин першої та другої статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше; заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК.

Як вбачається з долучених до заяви захисника копій судових рішень, ухвала суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_5 постановлена 11 травня 2016 року. Датою прийняття останньої за часом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

доданої заявником для порівняння, є 1 березня 2017 року, що перевищує строк, встановлений для подання заяви.

Постанова Верховного Суду України від 16 березня 2017 року, надана захисником на підтвердження наявності підстави для перегляду судового рішення щодо ОСОБА_5, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК, також постановлена у строк, який значно перевищує тримісячний процесуальний термін, встановлений у частині першій статті 447 КПК.

Отже, захисник ОСОБА_11 звернувся до Верховного Суду України з указаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд, за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву в передбачений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання захисника на те, що повноваження на надання правової допомоги ОСОБА_5 у нього виникли у вересні 2017 року як на підставу для поновлення строку, не може бути визнано переконливим, а причина пропуску строку - поважною, оскільки з моменту постановлення судом касаційної інстанції ухвали щодо ОСОБА_5 минуло більше року. Із наявних у Верховному Суді України матеріалів убачається, що протягом цього часу правову допомогу засудженому надавали щонайменше три захисники, які зверталися із заявами про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього. Крім того, з такою заявою двічі звертався і сам засуджений. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_5 мав можливість отримати правову допомогу для подання заяви до Верховного Суду України у встановлений законом строк та скористався цією можливістю.

Укладення договору про надання правової допомоги з іншим захисником, не є само по собі поважною причиною пропущення процесуального строку.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_5 слід відмовити, а заяву захисника ОСОБА_11 залишити без розгляду.

Водночас, суд звертає увагу на те, що можливість реалізації засудженим ОСОБА_5 права на звернення до Верховного Суду України не втрачена за умови подання ним, або захисником в його інтересах, нової заяви та долучення до неї судового рішення касаційної інстанції (порівнюване рішення) або постанови Верховного Суду України, яке за строком ухвалення буде відповідати вимогам статті 447 КПК.

Керуючись частиною шостою статті 447 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_11 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_5.

Заяву захисника ОСОБА_11 - залишити без розгляду.

С у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_8