Справа № 456/2787/15-к
Провадження № 1-в/456/119/2017
УХВАЛА

Іменем України

26 грудня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію»,-

встановив:

11 жовтня 2017 року до Стрийського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2017 році».

ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що в нього на утриманні є неповнолітня дитина, його злочин не є тяжким, суд сам повинен визначити підстави застосування амністії тому, просить клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись про відсутність підстав для застосування амністії оскільки, злочин щодо якого ОСОБА_4 просить застосувати амністію відноситься до тяжких, а згідно п.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування амністії до таких осіб не допускається.
Дослідивши матеріали клопотання приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. У разі відсутності необхідних відомостей про особу, до якої застосовується амністія, розгляд питання про застосування амністії відкладається до їх одержання. Судам, а також органам та установам, на які покладено підготовку матеріалів для вирішення питань, пов`язаних із застосуванням цього Закону, надається право вимагати від відповідних установ необхідні відомості, що визначено ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Судовий розгляд проводиться у межах, визначених у поданні (зверненні до суду засудженого чи захисника), де повинні зазначатись підстави застосування амністії, виходячи з яких він звертається до суду, які передбачають можливість застосування амністії (наприклад, наявність неповнолітніх дітей, батьків відповідного віку, чи інше, при цьому необхідно долучити відповідні документи, зокрема копії вироків суду, за якими відбуває покарання засуджений).

Без зазначення підстав застосування амністії, суд позбавлений можливості скористатися правом, наданим ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме: витребувати необхідні відомості з відповідних установ, оскільки в зверненні не вказані, які відомості і в яких органах необхідно витребувати.

Відповідно до положень ч.1ст. 85 КК України на підставі Закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Відповідно до положень ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про застосування амністії.

В розумінні ст.ст.22, 26 КПК України, сторони кримінального провадження, в тому числі й засуджений, є вільними в використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом та використовуючи свої права повинні самостійно відстоювати власні правові позиції, права, свободи і законні інтереси засобами, які передбачені цим Кодексом. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а відтак не може приймати з власної ініціативи заходи щодо збирання, доведення та обґрунтування правових позицій сторін провадження.

Враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України, а також п.4 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України, у період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили питання застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» вирішується судом, який ухвалив такий вирок. Якщо ж наявність акта амністії було встановлено на стадії перегляду судового рішення суду першої інстанції (апеляційного чи касаційного оскарження), суд, отримавши на стадії апеляційного перегляду згоду обвинуваченого, якщо він не є ініціатором, або за його зверненням застосовує положення закону «Про амністію у 2016 році» до такого обвинуваченого як до особи, стосовно якої судом ухвалено вирок, який не набрав законної сили.

Разом з тим, ОСОБА_4 , у клопотанні не вказав підстави застосування амністії, виходячи з яких він звертається до суду, які передбачають можливість застосування амністії, засудженим не додано належним чином завірену копію вироку (з відміткою про набрання ним законної сили), а також відомостей про його поведінку за час відбування покарання.

Зазначені недоліки клопотання позбавляють суд можливості прийняти рішення згідно клопотання.

Крім того, засуджений ОСОБА_6 , просить застосувати Закон України «Про амністію у 2017 року», однак такий на теперішній час не приймався.
Крім того, відповідно до п.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування амністії не допускається до осіб, які вчинили тяжкий або особливо тяжкий злочин, а відповідно до ст..12 КК України ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст..185 ч.3 КК України, який є тяжким.

Зважаючи на викладене приходжу до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» так і Закону України «Про амністію у 2017 році» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.9, 372, 537, 539 КПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування амністії - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1