Провадження 1-кп/300/72/2017
Справа № 300/696/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017р.смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника служби в справах дітей Воловецької РДА ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, не судимого, не одруженого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2016 року, близько 20.00 години обвинувачений ОСОБА_4 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом відкриття замка на передніх водійських дверцях автомобіля марки «ВАЗ-2105» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та знаходився на узбіччі дороги Підполоззя - Ужок на вершині Ужоцького перевалу на межі с. Розтока Воловецького району та с. Гусний Великоберезнянського району, проник всередину салону автомобіля, звідки викрав речі, які належали потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «NOKIA-101» вартістю згідно експертного висновку ОМ-185/2 від 19 липня 2016 року Мукачівського відділення Закарпатської торгово-промислової палати 200 гривень, із сім картою мобільного оператора «МТС» вартістю 50 гривень, на рахунку якої знаходилося 15 гривень, мобільний телефон марки «NOKIA-1209» вартістю 150 гривень, а також викрав речі, які належали потерпілому ОСОБА_8 , зокрема: планшет марки «SAMSUNG ТАВ3 DT» вартістю 1400 гривень, коробку цукерок марки «Рошен» вартістю згідно довідки ПП Чорней В,В, 50 гривень, три літри лісових ягід чорниця, вартістю згідно довідки ПП ОСОБА_10 39 гривень та зв`язку ключів від квартири, внаслідок чого ОСОБА_8 спричинено матеріальну коду на загальну суму 1489 гривень, а ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 415 гривень.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у злочині, покаявся, просив суворо його не карати. При цьому просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки кримінальне правопорушення вчинив будучи неповнолітнім.

Потерпілий ОСОБА_8 просив суворо не карати обвинуваченого, цивільного позову у справі не заявляв, на час судового розгляду майнова шкода йому не відшкодована.

Потерпіла ОСОБА_7 також цивільного позову не заявляла, майнова шкода на час судового розгляду їй не відшкодована.

З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, законного представника, захисника, потерпілих, котрі просили визнати недоцільним дослідження всіх обставин справи, які визнаються обвинуваченим, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши положення статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватої та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд, у відповідності з п.п.1, 3 ч.1 ст. 66 КК України, визнав щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

Суд бере також до уваги досудову щодо обвинуваченого № УП/3/5/1547 від 05.12.2017 року, згідно з якою щодо обвинуваченого рекомендується вжити заходів, що пов`язані з позитивною суспільно-корисною діяльністю, забезпечити можливість для продовження освіти чи працевлаштування.

На підставі встановлених судом обставин суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкції визначеної ч.2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до вимог п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив злочин середньої тяжкості, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 05 серпня 1999 року Волосянською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області (а.с. 88 том.1), кримінальне правопорушення вчинив до дня набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році".

Обмежень щодо застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, які передбачені ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд визнав, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п. "а" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. «а» ч.1 ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за цим вироком.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

ГоловуючийОСОБА_1