справа № 462/5551/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001833 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
встановив:
ОСОБА_6 будучи раніше засудженим 27.03.2012 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 років та 26.11.2015 року звільнений з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин.
Так, ОСОБА_6 17.05.2016 року близько 22.00 год. перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав з приміщення кімнати телевізор марки «Самсунг», вартістю 5000,00 гривень, належний ОСОБА_4 , який виніс за межі квартири та розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила грабіж доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий (матеріали кримінального провадження, а.с.29-31); неодружений, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, а.с. 36, 35), згідно досудової доповіді підготовленої органом пробації ОСОБА_6 має середній ризик вчинення кримінального правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства, тому його виправлення без ізоляції від суспільства практично неможливе (а.с. 32-34).
Виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просить суд його суворо не карати, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення неодноразово корисливих злочинів, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконанням суду виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальних витрати відсутні.
У зв`язку із призначенням судом обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, суд керуючись ст.176, 177 КПК України вважає, що для належного виконання вироку суду та забезпечення відбуття обвинуваченим призначеного йому покарання, обвинуваченому слід залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 09 листопада 2017 року, тобто з моменту його затримання (матеріали кримінального провадження а.с.40-43).
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 залишити до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1