ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/1947/18 (пр. № 1кп/201/372/2018), відомості про яке 22 лютого 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 19 січня 2006 року вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 395 КК України до покарання із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 травня 2006 року вирок суду змінено, виключено з обвинувачення ч. 1 ст. 129 КК України, вважаючи засудженим за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 395 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі, звільненого 03 квітня 2008 року за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2008 року; 28 травня 2012 року вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, звільненого 26 березня 2015 року за хворобою на підставі ст. 84 КК України згідно з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 02 лютого 2018 року близько 06.00 години, знаходячись в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу заволодів чужим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Huawei р8 lite», білого кольору та Power Bank «Xiaomi» 18 000 mAh, який належить потерпілій ОСОБА_5 , чим завдав останній майнову шкоду в розмірі 5 870 гривень.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має різні захворювання, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом при розгляді кримінального провадження встановлено не було.

З врахуванням викладеного, а також стану здоров`я обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання повністю буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу ОСОБА_4 , а також встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього, що свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з реальним його відбуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, та не виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1