Справа № 635/5920/17
Провадження № 1-в/635/10/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,
УСТАНОВИВ:
до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України, в якому заявник просить суд: визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 на підставі вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015; вирішити питання про виконання вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 в частині сплати процесуальних витрат.
В клопотанні міститься заява про розгляд клопотання за відсутності представника Міністерства юстиції України.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Дослідивши надані суду матеріали судом встановлено наступне.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянка України, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , має вищу освіту, розлучена, має на утриманні малолітню дитину, приватний підприємець, не військовозобов?язана, засуджена вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 до покарання у вигляді 5 років позбавлення за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 159 (шахрайство), частиною третьою статті 186 (зберігання, перевезення з метою буту та збут підроблених банківських білетів Центрального банку Російської Федерації, вчинене організованою групою) Кримінального кодексу Російської Федерації.
ОСОБА_4 перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Орловській області»; кінець відбуття строку покарання - 20.05.2019. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Підставою для звернення Міністерства юстиції України до Харківського районного суду Харківської області є той факт що 26 вересня 2017 року наказом № 3028/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись статтею 606 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 21.12.2016 за № 06-148344/16.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Наданими суду копією вироку та тексту статей кримінального закону іноземної держави, на якому ґрунтується вирок суд встановив наступне:
- злочин, передбачений частиною другою статті 159 (шахрайство) Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає за своєю кваліфікацією злочину, що передбачений ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому;
- злочин, передбачений частиною третьою статті 186 (зберігання, перевезення з метою буту та збут підроблених банківських білетів Центрального банку Російської Федерації, вчинене організованою групою) Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає за своєю кваліфікацією злочину, що передбачений ч 3 ст. 199 Кримінального кодексу України, а саме зберігання, перевезення з метою збуту і збут підробленої іноземної валюти вчинені організованою групою.
Крім того, призначення вироком суду Російської Федерації покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 3 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації в основному відповідає правилам призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, що передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 70 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_4 ?ячеславівні вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області призначено покарання:
- за частиною третьою статті 186 Кримінального кодексу Російської Федерації (злочин від 9 травня 2014 року) на строк 2 роки позбавлення волі
- за частиною третьою статті 186 Кримінального кодексу Російської Федерації (злочин від 20 травня 2014 року) на строк 4 роки позбавлення волі
- за частиною другою статті 159 Кримінального кодексу Російської Федерації 1 рік позбавлення волі.
На підставі ч. 3 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.
Відповідальність за частиною третьою статті 186 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачена в тому числі у вигляді позбавлення волі строком до 15 років. За аналогічний злочин відповідно до ч. 3 ст. 199 КК України покарання у вигляді позбавлення волі передбачено строком від 8 до 12 років з конфіскацією майна.
Відповідальність за частиною другою статті 159 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачена в тому числі у вигляді позбавлення волі строком до 5 років. За аналогічний злочин відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України покарання у вигляді позбавлення волі передбачено строком до 3 років.
За правилами ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів визначається аналогічно до правил КК РФ за виключенням необхідності визначення режиму відбування покарання у виправній колонії.
На підставі ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Призначене покарання за ч. 3 ст. 186 КК РФ менше ніж мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 199 КК України, тому суд дотримується строку покарання, визначеного вироком іноземної держави.
Строк покарання, що призначений за ч. 2 ст. 159 КК РФ відповідає санкції ч. 2 ст. 190 КК України і тому суд дотримується строку покарання, визначеного вироком іноземної держави.
Правила призначення остаточного покарання за ч. 3 ст. 69 КК РФ відповідає вимогам ч. ч. 1,2 ст. 70 КК України.
Таким чином, з дотриманням наведених правил суд вважає можливим визначення кваліфікації дій засудженої ОСОБА_4 на підставі вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 відповідно до ч. 2 ст. 190 та ч. 3 ст. 199 КК України, а що до строку покарання у вигляді позбавлення волі, який повинна відбувати засуджена, суд виходить із строку покарання, призначеного судом іноземної держави.
Вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 року стягнуті процесуальні витрати. Залишок невідшкодованих витрат становить 22 819 руб. 64 коп.

Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ ВК-6 УФСВП Росії по Орловській області за виконавчим листом з засудженої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 2 700 руб. утримано в повному об`ємі. За виконавчим листом про стягнення з засудженої ОСОБА_4 процесуальних витрат у розмірі 34 700 руб. залишок суми, яка підлягає стягненню з засудженої станом на 19.06.2017 складає 22 819 руб. 64 коп.
За вимогами ч. 6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.
Клопотання Міністерства юстиції України містить вимогу про вирішити питання про виконання вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 в частині сплати процесуальних витрат, яку суд вирішує на підставі наступного.
Статтею 614 КПК України встановлено, що визнання та виконання в Україні вироків міжнародних судових установ, а також прийняття осіб, засуджених такими судами до позбавлення волі, здійснюються згідно з правилами цього Кодексу на підставі міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Крім того, ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Питання про надання дозволу виконання рішення суду Російської Федерації в кримінальній справі про стягнення процесуальних витрат на території України регулюється ст. ст. 51-55 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» (Мінськ 1993 року), яку ратифіковано із застереженнями Законом N 240/94-ВР (240/94-ВР) від 10.11.94, що підлягає застосуванню відповідно до роз?яснень листа Міністерства юстиції України N 26-53/7 від 21.01.2006, оскільки укладена 7 жовтня 2002 року в м. Кишинів Конвенція про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах до цього часу не на теперішній час у взаємовідносинах між Російською Федерацією і Україною не застосовується.
Отже, відповідно до вимог ст. 54 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» (Мінськ 1993 року) суд надає дозвіл на виконання на території України вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 в частині сплати процесуальних витрат, оскільки суду надані відповідні документи, що підтверджують набрання рішенням законної сили та відомості щодо розміру витрат, які підлягають стягненню, а також відсутні підстави для відмови у видачі дозволу на примусове виконання вироку суду, передбачені ст. 55 названої Конвенції. Сума, що підлягає стягненню 22 819 руб. 64 коп., що саном на 12 лютого 2018 року за курсом НБУ 0.46515000 гривень за 1 рубль РФ становить 10614 гривень 56 коп.
Таким чином, суд задовольняє подане клопотання в повному обсязі.
Керуючись ст. 610, 614 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України та про виконання вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 в частині сплати процесуальних витрат задовольнити.
Вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 кримінальна справа № 1-148/2015 стосовно ОСОБА_4 привести у відповідність із законодавством України та вважати:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, зареєстровану: АДРЕСА_1 , що має вищу освіту, розлучену, має на утриманні малолітню дитину, приватного підприємця, не військовозобов?язану засудженою за вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 року відповідно до законодавства України.
- за частиною третьою статті 199 Кримінального кодексу України (злочин від 9 травня 2014 року) на строк 2 (два) роки позбавлення волі;
- за частиною третьою статті 199 Кримінального кодексу України (злочин від 20 травня 2014 року) на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі;
- за частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України на строк 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч. ч. 1,2 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Строк відбування ОСОБА_4 покарання з урахуванням дати затримання та строку попереднього ув?язнення відраховувати з 21 травня 2014 року.
Надати дозвіл на примусове виконання на території України вироку Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 17.12.2015 кримінальна справа № 1-148/2015 в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь федерального бюджету Російської федерації судових витрат в сумі 10614 (десять тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 56 коп.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом 7 днів з моменту її проголошення до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Головуючий суддя: