Справа № 444/2466/17
Провадження № 1-кп/444/48/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області кримінальну справу про обвинувачення :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лівчиці Городоцький район Львівська область, проживає АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, тимчасово не працює, освіта середня спеціальна, раніше не судимий, паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ,-
- за ст. 122 ч. 1 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
12 серпня 2017 року близько 20.00 години ОСОБА_4 , знаходячись у с. Цитуля Жовківського району Львівської області, на вул. Жовтневій, навпроти території господарства № 3, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар ногою у коліно лівої ноги, тим самим спричинив потерпілій тілесні ушкодження, у вигляді закритого внутрішньо суглобового перелому латерального виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, яке відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та суду пояснив, що 12.08.2017 року, що перебував в с. Цитуля разом з своєю другою дружиною у якої виник конфлікт із першою його дружиною. В цей час підійшла потерпіла ОСОБА_6 , яка також втрутилась у конфлікт і коли він намагався всіх розштовхати, то наніс потерпілій тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати. Окрім цього вказав, що цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків визнає частково, а щодо морального відшкодування, вказав, що в цій частині цивільний позов заперечує.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та перевіреними на судовому слідстві.
Зокрема з висновку судово-медичної експертизи № 273/2017, вбачається, що у гр. ОСОБА_6 при поступленні в лікарню та при рентгенологічному обстеженні виявлено закритий внутрішньо-суглобовий перелом латерального виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, котрий міг утворитись 12 серпня 2017 року від дії тупого предмету, викликали тривалий розлад функції лівої ноги і по цій ознаці відноситься до середнього ступеня важкості.
Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні є доведеною повністю.
Вина полягає у тому, що він своїми умисними діями, вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менше як на одну третину, і тому суд такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.
У відповідності до ст. 12 КК України, злочин скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи та дані, що характеризують його особу, а також з врахуванням наведеного перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових злочинів.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Так зокрема, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що останій на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину.
Як помякшуючі обставини обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він у скоєному щиро розкаявся.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявив клопотання щодо застосуваання відносно ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію у 2016 році», звільнивши останнього від призначеного покарання. ОСОБА_4 дане клопотання підтримав.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
П. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів справи вбачається, що в обвинуваченого ОСОБА_4 на утриманні є неповнолітня дитина, син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбаченої Законом України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від призначеного покарання.
Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або ішим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних ажданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і рведливості.
Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення, відповідно до ст. 127-129 КПК України та ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, оскільки, як вбачається з копій чеків, пов`язаних з придбанням лікарських засобів, а також інших витрат, пов`язаних із відновленням здоров`я під час лікуванням, потерпіла витратила та продовжує витрачати значні кошти на своє лікування, а тому суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків підлягає до задоволення. Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_6 дійсно спричинена моральна шкода, внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_4 було тимчасово порушено нормальні життєві зв`язки особисто її та її сім`ї, дана ситуація призвела до тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.
Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 , визнати винним у пред"явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 /одного/ року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 /один/ рік.
Відповідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 : 1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" засудженого ОСОБА_4 повністю звільнити від призначеного покарання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лівчиці Городоцький район Львівської області, проживає АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає с. Цитуля Жовківський район Львівська область 23 148 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1