Справа № 159/2972/17 Провадження №11-кп/773/46/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.2, 3 ст.185 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000213 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Єкатеринбург Російської Федерації, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючий, раніше судимий:

1) вироком Червоноградського районного суду Львівської області від 14.07.08 р. за ст. 198 КК України до 4 міс. арешту;

2) вироком Ковельського міськрайонного тсуду Волинської області від 23.09.08 р. за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 р. позбавлення волі; звільненого умовно достроково за постановою Маневицького райсуду Волинської області від 29.07.10 р. 06.08.10 р. з огляду на положення ст. 81 КК України із зарахуванням строку покарання, на строк 11 міс., 11 днів;

3) вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.03.11 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 р. 01 міс. позбавлення волі; звільненого умовно достроково 01.11.12 р. за ухвалою Сиховського райсуду Львівської області від 24.10.12 р. на строк 3 міс., 27 днів;

4) вироком Володимир Волинського міського суду Волинської області від 08.11.13 р. за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 04 р. позбавлення волі; звільненого умовно достроково 08.04.16 р. за постановою Маневицького райсуду Волинської області від 31.03.16 р. на строк 1 р., 07 днів;

5) вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.02.17 р. за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 р. позбавлення волі;

6) вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18 липня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання, визначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року та остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 06 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 13 липня 2017 року тобто, з дня взяття його під варту за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.07.17 р.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 02 березня 2017 року, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у смт. Люблинці Ковельського району Волинської області, поблизу під`їзду № 3 житлового будинку АДРЕСА_2 , таємно повторно викрав належний потерпілому ОСОБА_10 велосипед, заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 1 000 грн..

Крім цього, він же, в період часу з 26 по 27 січня 2017 року, з метою таємного викрадення чужого майна, проник у середину належного потерпілій ОСОБА_11 гаражного приміщення, що знаходиться на території гаражного масиву у АДРЕСА_3 , звідки таємно повторно викрав металеві санчата вартістю 400 грн., металобрухт алюмінію вагою біля 100 кг вартістю 320 грн., чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 720 грн..

Він же, у вечірню пору доби 06 лютого 2017 року, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, у АДРЕСА_4 , де проник в приміщення гаража, звідки таємно повторно викрав належний потерпілій ОСОБА_12 , 57 р. н., мідний дріт вагою 14 кг вартістю 1 680 грн., завдавши останній майнову шкоду на вказану вище суму.

Крім цього, він же, в період часу з 13 год. 16.03.17 р. по 08 год. 18.03.17 р., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проник в середину приміщення житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_5 , звідки таємно повторно викрав належну потерпілому ОСОБА_13 , 55 р. н., бензопилу марки «STIHL MS 180» вартістю 1 400 грн., каструлю алюмінієву, сковороду металеву, що не становлять для цього потерпілого майнової цінності, завдавши тим самим останньому майнову шкоду на вказану вище суму.

Крім цього, він же, в період часу з 23 год. 30 хв. 12.05.17 р. по 09 год. 13.05.17 р., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, в АДРЕСА_1 , таємно повторно викрав належні потерпілій ОСОБА_14 , каструлю алюмінієву об`ємом 10 л вартістю 300 грн., миску алюмінієву, що не становить для потерпілої майнової цінності, завдавши тим самим останній майнову шкоду на вказану вище суму.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Посилається на те, що призначаючи покарання судом не враховано, що він вину визнав повністю, частково відшкодував завдані збитки, потерпілі жодних претензій до нього не мають, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та остаточно призначити покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, а також вид та розмір остаточного покарання, вважає вирок суду незаконним, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно призначено обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України. Посилається на те, ОСОБА_7 засудженого вироком Любомльського районного суду від 18 липня 2017 року із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарань приєднано вирок Ковельського міськрайонного суду від 06 лютого 2017 року, який також приєднаний оскаржуваним вироком. Вказує на те, що злочини, передбачені ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України вчинені ОСОБА_7 до засудження вироком Любомльського районного суду від 18 липня 2017 року, а тому судом безпідставно не застосовано положення ч.4 ст.70 КК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, остаточно вважати ОСОБА_7 засудженим на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Любомльського районного суду від 18 липня 2017 року, визначити до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Також строк відбування покарання рахувати з 24 травня 2017 року, зарахувавши у строк його відбування термін перебування під вартою з 24 травня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу прокурора заперечив, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого та підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та їх кваліфікація є правильною.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про призначення йому надто суворого покарання є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, а саме позитивну характеристику за місцем проживання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданих збитків, що судом правильно віднесено до обставин, що пом`якшують покарання. Також враховано ту обставину, що потерпілі не наполягали на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання, а також відсутність у справі обтяжуючих покарання обставин.

Крім того враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив нові злочини через незначний проміжок часу з моменту звільнення з місць позбавлення волі, не працює, не має постійного джерела доходу, повністю збитків не відшкодував, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, разом з тим, дані обставини не дають підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції статтей, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке за розміром є ближче до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

Разом з тим, посилання прокурора на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, а саме ст.71 КК України, є обґрунтованим.
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч.ч.2, 3, ст.ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
При цьому, в оскаржуваному вироку суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року, остаточно призначивши обвинуваченому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18 липня 2017 року, ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України і на підставі ч.4 ст.70 КК України обвинуваченому призначено остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, приєднавши невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року.
Однак, дана обставина лишилась поза увагою місцевого суду.
Призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального закону, оскільки призначив остаточне покарання обвинуваченому шляхом часткового складання покарань за вироком, який вже був врахований при призначенні покарання вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18 липня 2017 року, а тому доводи прокурора в апеляційній скарзі про необхідність виключення посилання на ст.71 КК України та призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України заслуговують на увагу.
Оскільки ОСОБА_7 визначається остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, а тому обвинуваченому слід зарахувати в строк покарання, за правилами ч.5 ст.72 КК України (ред.18.05.2017 р.), термін його перебування його під вартою за вироком Любомльського районного суду від 18 липня 2017 року.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженим до 3 (трьох) років 6 (місяців) позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2017 року, більш су суворим, призначеного за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18 липня 2017 року, остаточно визначити до відбуття 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 24 травня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (ред.26.11.2015р.) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 24 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В порядку ч.5 ст.72 КК України (ред.18.05.2017 р.) зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 21 червня 2017 року по 20 лютого 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий
Судді