Ухвала
Іменем України
19 березня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-4778 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,
встановила:
Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого в силу ст. 89 КК України, засуджено:
- за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК Українипризначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три рокиіз покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він наприкінці листопада 2015 року близько 23 години в с. Володькова Дівиця Носівського р-н, Чернігівської обл., ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, прибув на неогороджену територію ферми «Щорс» Носівського відділення ТОВ «Агрікор Холдинг», яка розташована по вул. Незалежності, 126, звідки таємно викрав металеву пічку вартістю 600 грн., яка є власністю ТОВ «Агрікор Холдинг».
У період з 29 лютого по 01 березня 2016 року ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, прибув на вищевказану територію ферми, де проник у приміщення користувачем якого є ОСОБА_4 , звідки таємно викрав: один мішок фарбника для тротуарної плитки марки Precheza Feprеn TP-303, вартістю 1 200 грн., один мішок фарбника для тротуарної плитки марки Poly Propylene Resins, вартістю 379,20 грн., 20 кг сталевого дроту, вартістю 536 грн., електричний двигун до вібропресу EVRO CRAFT 920 Watt 230V-50 Hz, вартістю 630 грн., п`ять пластмасових форм для виготовлення тротуарної плитки, загальною вартістю 56 грн., 16 м силового кабелю, вартістю 532,96 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 шкоду на загальну суму 3 334,16 грн.
12 серпня 2016 року близько 15 год. ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, прибув на вищевказану територію ферми, де шляхом вільного доступу відрізав 65 м електричного дроту, вартістю 735,85 грн., який належав ОСОБА_4 .
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скарги потерпілого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
У касаційній скарзі потерпілий просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставним застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України при призначенні покарання за вчинені ним злочини, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи засудженого внаслідок м`якості.
Разом з цим, зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи його апеляційної скарги та безпідставно залишив вирок суду першої інстанції без змін у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у ній.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 185, КК України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі потерпілим не оспорюються.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України при призначенні покарання, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи засудженого внаслідок м`якості, то вони на думку колегії суддів є непереконливими.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

А з огляду на положення ст. 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Апеляційний суд, спростовуючи доводи, наведені потерпілим в апеляційній скарзі про незаконне звільнення засудженого від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку, що судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів, особу винного, його вік, стан здоров`я, наявність ІІІ групи інвалідності і хронічного захворювання, перебування на обліку у лікаря психіатра, сімейне положення, його усталені соціальні зв`язки, схильність до вчинення крадіжок, поведінку та характеристику по місцю проживання, обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність судимості та часткове відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

З таким висновком апеляційного суду погоджуються і суд касаційної інстанції та вважає, що призначене місцевим судом засудженому ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 75 КК України.

Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі потерпілого.

Крім того, як вбачається з копії ухвали апеляційного суду, прокурор та захисник ОСОБА_5 подали заперечення на апеляційну скаргу потерпілого. Вважали, що суд правильно призначив засудженому міру покарання. Вказані обставини, обґрунтовано враховані й судом касаційної інстанції.

Зміст ухвали апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судового рішення у касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду з мотивів зазначених у касаційній скарзі потерпілого, а тому вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3