Справа № 356/129/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/890/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 21.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
21 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Баришівського районного суду Київської області від 01 червня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього особисто належного майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.06.2014, призначивши остаточне покарання у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме, у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи та з погрозою застосування такого насильства, поєднаному з проникненням у сховище за наступних обставин.
Так, 15 вересня 2016 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 та здійснив напад на продавця ОСОБА_9 , завдавши їй удар кулаком руки в область голови, після чого вона впала на підлогу, потім приставив до горла потерпілої фрагмент металу та, погрожуючи фізичною розправою, наказав мовчати. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на здійснення нападу з метою заволодіння майном, ОСОБА_7 , зачинив двері на гачок, затягнув ОСОБА_9 до підсобного приміщення магазину, посадив на стілець та клейкою стрічкою заклеїв їй рот, зв`язав руки та ноги та прив`язав її до стільця. У підсобному приміщенні ОСОБА_7 незаконно заволодів курткою, що належить потерпілій; з прилавку магазину незаконно заволодів гаманцем, у середині якого знаходились грошові кошти у сумі 4 500 гривень; проник всередину сховища сейфа, відчинивши його ключем, звідки незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 2 000 гривень; проник до каси, що знаходиться під прилавком, звідки незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 514 гривень; незаконно заволодів телефоном «Нокіа 1110 і» вартістю 142 гривні та продуктами харчування з вітрини магазину.
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 8 103 гривні 33 копійки.
Відповідно до висновку експерта № 127/д від 08.11.2016 року у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Не погоджуючись із вироком, обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги. Обвинувачений в апеляційній скарзі просить змінити вирок в частині кваліфікації злочину та призначення покарання, просить провести слідство по справі зниклих речей, застосувати до нього положення ч.5 ст. 72 КК України.
В обґрунтування вимог зазначає, що у ході судового слідства було з`ясовано, що в магазині не було сховища для зберігання коштів, що підтверджується показами орендаря, власника приміщення магазину, показами свідка ОСОБА_10 та потерпілої.
Обвинувачений вказує на те, що викрадені ним речі не знаходились у сховищі та сейфі, а знаходились в коробці з паперу та у гаманці, які знаходились на прилавку, і доступ до них був без проникнення зі зломом, у зв`язку із чим і просить перекваліфікувати його дії.
Захисник в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Баришівського районного суду Київської області від 01.06.2017 та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
На думку захисника, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушив вимоги кримінального процесуального закону, зазначені у ч. 1 ст. 412 КПКУ України, які перешкодили йому ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
В обґрунтування вимог захисник зазначає, що в суді першої інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні розбійного нападу на продавця ОСОБА_9 , однак заперечив факт свого проникнення до сейфа в ході скоєного ним розбійного нападу, вказуючи цим, що в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище.
Разом з тим, суд визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, через наявність в його діях саме цієї кваліфікуючої ознаки, оскільки, як виходить із вироку, ОСОБА_7 в ході розбійного нападу на ОСОБА_9 проник до сейфу, з якого викрав грошові кошти. Такий висновок суду ґрунтується на показах свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є продавцем та орендарем магазину, протоколу огляду місця події в магазині від 15.09.2016, протоколі проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 11.10.2016 та відео файлом до нього.
Проте, апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції, наводячи в описовій частині вироку покази свідка ОСОБА_10 , яка є продавцем магазину, свідомо упускає ту їх частину, де свідок вказує, що металевий ящик, в який складається поточна денна виручка і який вона називає «сейфом», в робочий час є незамкненим, а ключі лежать на його кришці, або знаходяться в щілині замка. Допитаний в якості свідка орендар магазину ОСОБА_11 вказав, що у його магазині будь-яких сейфів взагалі немає, а є лише металевий ящик, про вказаний сейф не згадує і потерпіла.
Крім того, захисник зазначає, що судом поза увагою залишено клопотання про допит потерпілої ОСОБА_9 , однак її покази мали б істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку вимог та доводів апеляційних скарг, думку прокурора, яка заперечувала проти їх задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України є правильною., висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи та з погрозою такого насильства, поєднаному з проникненням у сховище - є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження.
Як убачається з апеляційних скарг, обвинувачений та його захисник не заперечують факту вчинення ОСОБА_7 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства за обставин, викладених у вироку, а тому, колегією суддів ці обставини не перевіряються відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України.
Разом з тим, апелянти не погоджуються з такою кваліфікуючою ознакою, інкримінованою ОСОБА_7 , як проникнення, стверджуючи, що в магазині не було сейфу, а сам магазин був відчинений і доступ до нього був вільний.
Як убачається з матеріалів справи, 15.09.2016 ОСОБА_7 зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , та після того, як здійснив напад на продавця магазину ОСОБА_9 , проникнув у підсобне приміщенні магазину, звідки заволодів курткою, за прилавок магазину - звідки заволодів гаманцем з грошима, під прилавок, заволодівши грошима, а потім проник всередину металевого ящику (сейфа), який відчиняється ключем, звідки також заволодів грошовими коштами. Крім того, з прилавку магазину ОСОБА_7 незаконно заволодів телефоном та продуктами харчування.
Факт проникненням обвинуваченого у підсобне приміщення та під прилавок, де знаходився металевий ящик (сейф), звідки він заволодів грошовими коштами, підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, серед яких:
-покази свідка ОСОБА_10 про те, що вона теж працює в магазині, який пограбували, і того дня вона була вихідна. Їй зателефонувала знайома і повідомила, що пограбували магазин і інший продавець ОСОБА_9 закрита в магазині. Коли вона прийшла до магазину, то двері були зачинені і накинуто замок зі скобою. ОСОБА_9 перебувала в магазині біля прилавку, на ній був скотч по всьому тілу, і на руках, на ногах, на шиї. ОСОБА_9 розповіла, що в магазин зайшов невідомий чоловік, запитав про олію, вона підійшла до стилажу з олією, він її ззаду ударив, вона упала, сказав, що йому немає що витрачати, щоб та мовчала. Забрав всі кошти в касі, картки поповнення телефонів, мобільний телефон і кошти, що були в сейфі. Гроші і картки були і в касі, і в сейфі, який закривався ключем;
-протокол огляду місця події від 15.09.2016, відповідно до якого проведено огляд приміщення магазину в АДРЕСА_2 та виявлено, далі за прилавком та робочим місцем продавця, в кутку, знаходиться металевий ящик прямокутної форми із наявними дверцятами (сейф);
-фото-таблиці до протоколу огляду місця події від 15.09.2016, на одній з яких мається зображенням металевого ящику (сейфа) з відчиненими дверцятами;
-протокол проведення слідчого експерименту від 11.10.2016 з метою перевірки і уточнення відомостей подій, що мали місце 15.09.2016 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_2 , в якому потерпіла ОСОБА_9 розповіла про обставини вчиненого злочину та зазначила що виявила, що з сейфа також викрадено кошти.
-диск із записом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , який переглянутий учасниками процесу в судовому засіданні в суді першої інстанції, де потерпіла розповіла та показала про події в магазині 15.09.2016, її покази співпадають із записами в протоколі проведення вказаного слідчого експерименту.
Дослідивши указані докази, проаналізувавши їх, та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення.

На думку колегії, вказані докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою у зв`язку із чим судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про можливість прийняття цих доказів.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не заперечував того факту, що 15 вересня 2016 року він після вчинення нападу на продавця магазину, проникав у підсобне приміщенні магазину, за прилавок магазину, під прилавок, заволодівши курткою та грошима.
Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Висновок суду першої інстанції ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні доказів, перевірених і колегією суддів.

Доводи захисника про неповноту судового розгляду, через відсутність показів потерпілої, наданих під час судового засідання, у зв`язку із чим вирок підлягає скасуванню, є безпідставними.

Відповідно до приписів ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Як убачається з матеріалів провадження, потерпіла ОСОБА_9 була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, а відповідно до журналу судового засідання від 25.05.2017, суд першої інстанції з`ясував думку учасників судового провадження про можливість розгляду справи за відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , на що заперечень від сторін заявлено не було.

Крім того, протягом апеляційного провадження від потерпілої апеляційна скарга не надходила, на судове засідання вона не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду провадження. Під час досудового розслідування давала вичерпні покази та приймала участь у всіх слідчих діях, внаслідок чого були зібрані докази, визнані судом належними та допустимими, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів і у колегії суддів.

Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення, а вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, а вирок Баришівського районного суду Київської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:
Судді: