АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/929/17 Номер провадження 11-кп/786/322/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю : прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Поліське Поліського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, засудженого 26.01.2016 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2017 року,-

в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України від 22.12.2016 р. «Про амністію в 2016 році» .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, місцевий суд послався на те , що засуджений не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закон) як особа, яка була звільнена судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинила умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити та застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2016 році» .

В обґрунтування апеляції зазначає , що ухвала винесена з порушенням норм законодавства, судом не було враховано, що він є хворим на тяжкі вірусні захворювання, має матір пенсіонерку, неповнолітню дитину, а тому заслуговує на застосування Закону про амністію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, який просив задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав, прокурора, який не вбачав підстав для задоволення апеляції, перевіривши матеріали особової справи засудженого , обговоривши доводи апеляції , колегія суддів апеляційного суду вважає , що вона не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд дійшов висновку , що засуджений не підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році».

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляції засудженого є непереконливими і не спростовують таких висновків.

Так, перевіряючи оскаржену ухвалу, колегією суддів встановлено, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 26.01.2016 р. ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.01.2016 р. до набрання вироком законної сили, який ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.04.2016 р. залишено без змін (а.о.с. 1-3,20-21 ч.1).

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 26.01.2016 р. набрав законної сили 21.04.2016 року (а.о.с.26 ч.1).

Як убачається з довідки №349-21102015/53002 (а.о.с. 12-15 ч.1) та стверджується вироком Гадяцького районного суду від 26.01.2016 р., ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий: 22.08.2001 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.81, ст. 46-1 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 13.02.2002 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; 18.12.2002 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; 05.06.2006 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст.395 КК України до штрафу в сумі 510 грн.; 21.04.2008 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання; 05.11.2014 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, за який засуджений вироком Гадяцького районного суду Полтавської області 26.01.2016 р., та який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, в період іспитового строку, установленого вироком Гадяцького районного суду від 05.11.2014 р.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно амністії, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Стаття 9 Закону України « Про амністію в 2016 році» містить перелік осіб, до яких амністія не може бути застосована в будь-якому випадку, навіть за умови наявності інших пільгових умов, передбачених цим Законом.

Так, зокрема, згідно з пунктом «в» вказаної статті амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи в ході судового розгляду клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», дійшов правильного висновку про відмову у його задоволенні через заборону положень, викладених у статті 9 Закону про амністію, а саме: як до особи, яка була звільнена судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинила умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Інші доводи апеляції засудженого не заслуговують на увагу та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу стосовно нього без змін.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України « Про амністію в 2016 році», ст. 86 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2017 року стосовно нього без змін;

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а особою , яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4