Справа №643/7137/17
Пр. №1-кп/643/725/17
ВИРОК
Іменем України
08 листопада 2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого: 1) 17.10.2011 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК на 3 роки, 2) 23.05.2016 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 23.11.2016 року звільнився у зв*язку з закінченням строку відбування покарання, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
24.05.2017 року приблизно о 02-00 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, знаходячись біля магазину кондитерських виробів розташованого по вул. Валентинівській 46 у м.Харкові, шляхом віджиму металопластикових дверей таємно проник до приміщення вищевказаного магазину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи, що діє таємно і що за його діями ніхто не спостерігає, з прилавку таємно викрав фартух (матеріальної цінності для потерпілої не представляє), в кишені якого знаходились гроші у сумі 321 гривня, які належали потерпілій ОСОБА_5 .
Після цього, з викраденим майном ОСОБА_4 вийшов з магазину, та рухався уздовж б.46 по вул. Валентинівській у м.Харкові, де був затриманий працівниками поліції, які виїхали на місце вчинення злочину на сигнал спрацьованої сигналізації.
Таким чином, ОСОБА_4 довести свій злочинний намір до кінця, та обернути викрадене на свою користь не зміг, тобто злочин не довів до кінця, з причин, які не залежали від його волі. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , матеріальна шкода, яку він намагався спричинити потерпілій ОСОБА_5 склала 321 гривню.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та доказів, викладених в обвинувальному акті. Пояснив про обставини скоєного злочину, як викладено вище.
З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та не оспорювання фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про його особу.
Суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому дій та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у приміщення, вчинена повторно.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він не одружений, раніше судимий, на обліках у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 02.2014 року - діагноз синдром залежності від опіоїдів, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків внаслідок вчинення злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, наявність обставин, які пом*якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та він, в силу ст.75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.
В силу п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов*язати ОСОБА_4 періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, передані на відповідальне зберігання потерпілому, вважати повернутими законному володільцю.
Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

08.11.2017