КП№ 278/2027/17
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
20 жовтня 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, раніше судимий:
- 21.09.2000 Корольовським районним судом м. Житомира за частиною 2 статті 142 Кримінального кодексу України (далі - КК) на 2 роки позбавлення волі. 14.06.2001 за постановою Богунського районного суду м. Житомира звільнений умовно-достроково із невідбутим терміном 10 місяців 24 дня;
- 17.01.2002 Корольовським районним судом м. Житомира за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 КК на 3 роки позбавлення волі із конфіскацією майна;
- 22.07.2011 Житомирським районним судом Житомирської області за частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 309, частиною 3 статті 311, статтею 69, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 306, статтею 69, частиною 1 статті 70 КК на 5 років позбавлення волі. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.08.2015 на підставі частини 3 статті 82 КК замінено покарання на адміністративний нагляд строком на 1 рік , -
за частиною 1 статті 130, частиною 2 статті 186 КК ,-
ВСТАНОВИВ:
11.07.2017 о 22 год. 45 хв. ОСОБА_5 рухався на автомобілі «Сітроен Джампі», номерний знак НОМЕР_1 повз будинок №145, по вул. Корольова, в м. Житомирі та побачив ОСОБА_4 , яка попросила обвинуваченого завезти її до с. Глибочиця, Житомирського району, на що останній погодився. У подальшому 12.07.2017 о 00 год. 05 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному автомобілі із потерпілою на автодорозі «Станишівка-Клітчин», Житомирського району, звернув свій ТЗ на польову дорогу, на 4-ому км. об`їзної траси «Глибочиця-Станишівка», де зупинився. При цьому обвинувачений був обізнаний, що з 02.02.2012 знаходиться
під диспансерним наглядом в амбулаторному відділенні по наданню допомоги ВІЛ-інфікованим та хворим на СНІД Житомирського обласного центру СНІДУ м. Житомира з діагнозом «Вірус імунодефіциту людини» (далі ВІЛ) 1-ша клінічна стадія та був попереджений у закладі охорони здоров`я про свої права, обов`язки і про заходи недопущення поширення на інших людей цієї хвороби. Разом з цим в цей час та місці ОСОБА_5 , усвідомлюючи наявність у нього невиліковної інфекційної хвороби, що є небезпечною для життя людини, добровільно вступив із ОСОБА_4 в статеві зносини без застосування запобіжних заходів, чим свідомо поставив останню в небезпеку зараження ВІЛ.
ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів, підтвердив їх обставини, які відповідають обвинувальному акту, а також цивільний позов потерпілої. У суді пояснив, що потерпілу він бачив раніше, у статеві стосунки вступили добровільно. Вважає що у нього не було часу повідомити потерпілій про наявність у нього невиліковної хвороби. Просив суворо не карати, надати йому іспитовий термін для виправлення, наразі він зрозумів, що має велику відповідальність перед своїми дітьми. Запевнив суд, що у подальшому вчиняти будь-які неправомірні дії не буде.
Прокурор, на підставі частини 3 статті 349 КПК, вважала за доцільне провести дослідження доказів за скороченим порядком. Інші учасники кримінального провадження із позицією прокурора погодилися.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з огляду на те, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції. Наслідки скороченого порядку дослідження доказів про позбавлення їх права оскаржувати визнані обставини вчиненого злочину в апеляційному порядку, роз`яснено.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за частиною 1 статті 130 КК, як свідоме поставлення іншої особи у небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини та за частиною 2 статті 186 КК як відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Обираючи обвинуваченому покарання суд, на підставі статі 65 КК, ураховує вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості; його посередню характеристику; неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв у його розкритті, що в силу статті 66 КК є обставинами, що пом`якшують покарання. Обставиною, що за статтею 67 КК обтяжує покарання є рецидив злочинів.
При призначенні покарання суд бере до уваги його мету, визначену у статті 50 КК, яка полягає не лише у карі, а й у виправленні засудженого, тобто призначення необхідного і достатнього покарання, яке певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства. Обвинувачений хоча критично поставився до своїх злочинних дії, але жодної копійчини потерпілій за спричинені ним збитки добровільно не відшкодував, що, на думку суду, знижує ступінь розкаяння ОСОБА_5 у скоєному; суд вважає слушним доводи прокурора про наявність рецидиву злочину у обвинуваченого; суд також ураховує попередні судимості ОСОБА_5 , у тому числі, за корисливі злочини; наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей; а також міркування прокурора про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства та думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні реального покарання обвинуваченому.
Зважаючи на викладене, на спосіб вчинення злочинів з посяганням на здоров`я потерпілої, що за статтею 3 Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю; особу обвинуваченого, його схильність до вчинення злочинів, наявність непогашених судимостей, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 реального покарання, адже лише таке покарання, на думку суду, сприятиме виправленню останнього та дозволить запобігти вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов потерпілої підлягає повному задоволенню на підставі статтей 127-129 КПК.
Процесуальні витрати у справі вістуні.
Керуючись статтями 349, 373-376, 394, 532 КПК, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 130, частиною 2 статті 186 КК, та призначити йому покарання:
- за частиною 1 статті 130 КК 2 (два) роки позбавлення волі;
- за частиною 2 статті 186 КК 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі. Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому з 21-ої год. до 06-ої год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Речові докази: шматочок клейкої стрічки, медичний шприц, марлеві тампони, - знищити; мобільний телефон «Леново» з картками «Київстар» і «Лайф» конфіскувати у рахунок погашення заявленого цивільного позову; три мотки липкої стрічки «Скотч» - залишити у матеріалах справах.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Суддя: ОСОБА_1