06.09.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира Зосименко О.М., при секретарі – Забродцькому А.А., за участю прокурора Ільченко П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури про арешт майна,
В обґрунтування вимог клопотання прокурор вказує, що у разі затвердження Головним управлінням Держгеокадасгру в Житомирській області розроблених землевпорядних документацій, вищевказані земельні ділянки будуть передані у приватну власність, після чого можуть бути неодноразово поділені та відчужені, що унеможливить їх використання законними користувачами, у зв’язку з чим просить накласти арешт на земельні ділянки (за переліком).
Заслухавши доводи прокурора, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
В судовому засіданні прокурор вказав, що спірні земельні ділянки фактично перебувають у користуванні фізичних осіб без правових підстав. На даний час надано дозволи на виготовлення документації із землеустрою.
Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Кримінальне провадження порушено за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України якою встановлено покарання за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Спірні земельні ділянки не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, порушеному за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України. Оскільки землекористування здійснюється фізичними особами без правових підстав та відповідно до положень ст.. 122 ЗК України, повноваження з передачі земельних ділянок у власність належать органам місцевого самоврядування, органам виконавчої влади, посилання прокурора на неможливість використання законними користувачами спірних земельних ділянок, у разі затвердження землевпорядної документації, є безпідставними.
Таким чином, прокурором не доведено наявність підстав, визначених ст.170 КПК України, для накладення арешту на земельні ділянки, у зв’язку з чим в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 358 КК України, ст.ст. 167,170-173,309 КПК України, -
у задоволенні клопотання – відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п’яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя О.М. Зосименко