АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2089/17 Справа № 176/1813/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно останнього, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 з доповненнями адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що засуджений юридично не набув статусу учасника бойових дій, що виключає в даному випадку застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та застосувати відносно її підзахисного Закон України «Про амністію у 2016 році». Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на неправильне тлумачення судом першої інстанції Закону України «Про амністію у 2016 році». Адвокат вважає, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про добровільне забезпечення ОСОБА_7 проведення АТО в якості волонтера, а тому висновки суду про відсутність підстав звільнення його від покарання необґрунтовані. На думку ОСОБА_9 , у випадках соціального захисту, волонтери мають рівні права з учасниками АТО, оскільки виконували свої функції безпосередньо знаходячись в районах, де вона проводилась.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав апеляцію свого захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника засудженого, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Виходячи з вимог вказаної норми закону, з урахуванням положень Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, під дію ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підпадають особи, які у встановленому законом порядку набули статусу учасника бойових дій. Відсутність такого статусу виключає звільнення осіб від покарання на підставі ст. 2 Закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_7 дійсно брав участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції в якості волонтера.

Між тим, матеріали клопотання даних про набуття у визначеному законом порядку статусу учасника бойових дій, зокрема отримання засудженим відповідного посвідчення, відсутні. Не були надані такі відомості й під час апеляційного провадження.

За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи та вимоги апеляційної скарги колегія суддів не може та вважає ухвалене судом першої інстанції судове рішення законним, обґрунтованим та таким, що з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника засудженого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року, якою в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 з доповненнями адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено,- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: