Справа № 308/666/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001075 - слідчого-криміналіста відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Угля Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, працюючого директором ТОВ «Агрофірма м`ясний двір», одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України

запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001075 від 01.08.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 28.07.2017 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля колиби пастухів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на пасовищі у с.Сюрте Ужгородського району, діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, підпалив колибу, в якій знаходились дві бензопили, плащі-палатки та особисті речі пастухів. Після того, коли пастухи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 помітили пожежу, ОСОБА_7 з дерев`яною палицею для випасання худоби пішов у бік палаючої колиби, щоб врятувати майно, а ОСОБА_5 , продовжуючи свої хуліганські дії, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з метою самоутвердження за рахунок приниження потерпілого в очах оточуючих, ігноруючи загально прийняті норми поведінки, з особливою зухвалістю вихопив з руки ОСОБА_7 дерев`яну палицю та наніс останньому не менше трьох ударів в область лівої руки, спини та тулуба справа, не менше трьох ударів в область стегна правої ноги, не менше одного удару в область гомілки лівої ноги, не менше трьох ударів в область тулуба зліва.

В результаті тривалих хуліганських дій згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №63 від 03.11.2017 року ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах грудної клітки зліва по задній поверхні, по передньо-боковій поверхні, по передній поверхні грудної клітки справа, по передній поверхні та середній третині правого стегна, по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, які потягли за собою розлад здоров`я на час не більше 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а також перелом 9-го ребра зліва, що потягло за собою розлад здоров`я на час більше 21-го дня і за цією ознакою згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.

04.12.2017 року ОСОБА_5 було викликано мобільним зв`язком до СУ ГУНП в Закарпатській області для надання пояснень з приводу заяви ОСОБА_7 . Прибувши до СУ ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_5 надав пояснення та отримав повістку про виклик до СУ ГУНП в Закарпатській області на 18.12.2017 року. В свою чергу, ОСОБА_5 попросив долучити до матеріалів кримінального провадження заяву про те, що не з`явиться за викликом до слідчого 18.12.2017 року, оскільки має намір виїхати до Польщі, а повернеться на територію України 10.01.2018 року.

18.12.2017 ОСОБА_5 для проведення слідчих дій не з`явився. 22.12.2017 слідчим-криміналістом відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 було здійснено спробу викликати ОСОБА_5 мобільним зв`язком, проте номер телефону, яким користується ОСОБА_5 був вимкнений, після чого виконуючи вимоги ст.135 КПК України ОСОБА_5 було надіслано повістку про виклик до органу досудового розслідування на 26.12.2017, однак останній для проведення слідчих дій не з`явився.

Крім того, до слідчого управління ГУНП в Закарпатській області надійшло рекомендоване повідомлення про вручення повістки про виклик ОСОБА_5 для проведення слідчих дій, в якому зазначено, що 29.12.2017 року ОСОБА_5 особисто отримав повістку про виклик. 26.12.2017 року ОСОБА_5 для проведення слідчих дій до органу досудового розслідування не з`явився.

05.01.2018 року слідчим-криміналістом відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 здійснено спробу викликати ОСОБА_5 мобільним зв`язком, проте номер телефону, яким користується ОСОБА_5 був вимкнений, після чого ОСОБА_5 було надіслано повістку про виклик до органу досудового розслідування на 09.01.2018 року, однак останній для проведення слідчих дій не з`явився.

09.01.2018 року в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001075 від 01.08.2017 року, слідчим-криміналістом відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за погодженням з процесуальним керівником у вищевказаному кримінальному проваджені - прокурором відділу прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_3 , встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно до ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України, було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України.

10.01.2018 року слідчим-криміналістом відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 було здійснено виїзд за адресою фактичного місця проживання ОСОБА_5 для вручення останньому повідомлення про підозру, однак, виїздом встановлено, що ОСОБА_5 , а також його родичі за адресою його проживання відсутні.

Того ж дня, 10.01.2018 року у відповідності до ч.1 ст.278, ч.3 ст.111, ч. 2 ст.135, ч.1 ст.136 КПК України слідчим-криміналістом відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , під розпис, повідомлення про підозру ОСОБА_5 було вручено голові Сюртівської сільської ради п. ОСОБА_9 .

Крім того, в ході здійснення досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 користується мобільним номером НОМЕР_1 , зокрема мережею «Viber», за допомогою якої 02.01.2018 року повідомив, що знаходиться за межами України, а до України прибуде 20.01.2018 року.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 2 ст. 136 КК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, є будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом, крім того, якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

09.01.2018 слідчим-криміналістом відділу СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 за допомогою мобільної мережі «Viber» на особистий номер телефону ОСОБА_5 було направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, про що у вказаній мережі 09.01.2018 о 17 годині 21 хвилині з`явилася позначка «переглянуто».

Таким чином, внаслідок невстановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , орган досудового розслідування вжив всіх можливих заходів передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для набрання статусу підозрюваного останнім.

11.01.2018 року слідчим-криміналістом відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за погодженням з процесуальним керівником у вищевказаному кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_3 , було винесено постанову про зупинення кримінального провадження №0001075 від 01.08.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, а підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

На даний час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, досудове розслідування відновлено 22.01.2018 року.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 ; висновком комісійної судово-медичної експертизи №63 від 03.11.2017; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме вчинити ОСОБА_5 спробу незаконно впливати на потерпілого, свідків злочину, покинути місце проживання та переховуватися від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до невеликої тяжкості, так санкція одного з них за вчинення якого, згідно ч. 1 ст. 122 КК України, передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі до трьох років, ОСОБА_5 відразу після першої процесуальної дії виїхав за кордон, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №5/3-75 від 15.01.2018 року, за неодноразовими викликами слідчого для проведення процесуальних дій останній не з`являвся, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_5 не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, підтверджується тим, що на неодноразові виклики слідчого він не з`являвся та не повідомляв про причину своєї неявки, хоча про виклики він належним чином повідомлений шляхом вручення йому повісток та по телефону. Окрім цього, з 11.01.2018 ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування та перебував у розшуку. Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який відноситься до невеликої тяжкості злочину проти життя і здоров`я особи, тому існують ризики і в тому, що він може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань.

Враховуючи зазначене, слідчий вказує, що є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із домашнім арештом, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

За таких обставин, у клопотанні слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово. У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово; прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити. Крім того, слідчий в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 , знову повідомив про те, що має намір в лютому їхати за кордон.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просив відмовити в задоволенні такого повністю, оскільки застосування до нього цілодобового домашнього арешту буде перешкоджати йому виходити на роботу та позбавить заробітку.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника. Крім того, підозрюваний просив врахувати, що у період з 18.12.2017 року по 10.01.2018 року він не міг з`явитись на виклики слідчого, оскільки разом з родиною виїздив у м.Краків Польщі до доньки, про що ним повідомлено слідчого письмовою заявою. Після надіслання йому підозри він відразу повернувся до України, наміру ухилятися від органу досудового розслідування чи суду у нього не має, на даний час наміру виїхати за кордон в лютому не має.

Заслухавши думку прокурора та слідчого з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього зобов`язань, не впливати на свідків та потерпілого. Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).

Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, за які передбачено покарання: за ч.1 ст.296 КК України у вигляді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, за ч.1 ст.122 КК України у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має офіційне місце роботи та місце проживання, одружений.

При цьому, слідчий суддя враховує, що згідно отриманої повістки про виклик від 14.12.2017 року ОСОБА_5 , було повідомлено про необхідність зявитись до слідчого 18.12.2017 року. ОСОБА_5 було подано заяву слідчому, згідно якої вказував про відсутність його на території України у період з 14.12.2017 року по 10.01.2018 року, у зв`язку наміром 18.12.2017 року поїхати до доньки в м.Краків, Польща.

Разом з тим, згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №5/3-75 від 15.01.2018 року, за період з 18.12.2017 року по 15.01.2018 року, ОСОБА_5 перетнув державний кордон України, а саме у період з 28.12.2017 року по 12.01.2018 року та перебував у Шрі Ланці, що також підтверджується копією його закордонного паспорту.

Крім того, слідчий суддя враховує короткий термін часу, який пройшов з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру, а саме було повідомлено про підозру ОСОБА_5 22.01.2018 року, що в сукупності свідчить про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме: що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину проти життя і здоров`я особи, тому існують ризики і в тому, що він може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань.

Оцінюючи у сукупності всі обставини справи, вважаю доведеним, що встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Щодо застосування до підозрюваного заборони цілодобово не залишати житло де він проживає, слідчий суддя вважає клопотання в цій частині є необґрунтоване, та приходить до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло у період з 23.30 до 05.00 години, оскільки останній так матиме можливість виходити на роботу та утримувати свою родину, а також такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд задовольняє клопотання слідчого про застосування до підозрюваного домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період є достатньо обґрунтованими.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього обов`язки.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001075 - слідчого-криміналіста відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: - заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 23.30 до 05.00 години; - прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; - повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1