Провадження №: 1-кп/752/1101/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, інваліда 2-ї групи, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 17.09.2016 року приблизно о 18-00 год. знаходячись у приміщенні ТРЦ «Оушен Плаза», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, зайшла до приміщення магазину «Каrі», що розташовувався на нульовому поверсі даного торгівельно-розважального комплексу. Проходячи між рядами з товаром зазначеного магазину у неї виник умисел, спрямований на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел та діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підійшла до поличок з товаром, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла із поличок сумку чоловічу вартістю 266,99 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії направлені на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 направилась до виходу з даного магазину, однак не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежні від її волі, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, була зупинена працівниками охорони.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винною за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна.
Обвинувачена ОСОБА_3 після роз`яснення їй обвинувачення, повністю визнала вищенаведені обставини і пояснила, що вона 17.09.2016 року приблизно о 18-00 год. знаходячись у приміщенні ТРЦ «Оушен Плаза», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, зайшла до приміщення магазину «Каrі». Проходячи між рядами з товаром зазначеного магазину звернула увагу на чоловічу сумку та вирішила її викрасти. У зв`язку з чим, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає взала зазначену сумку та не розрахувавшись за неї та направилась до виходу з даного магазину. Однак, була зупинена працівниками охорони. У вчиненому щиро розкаялась. Просила застосувати до неї п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування призначеного покарання, оскільки вона є інвалідом 2-ї групи, про що надала в розпорядження суду підтверджуючі документи.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину, повністю доведена у судовому засіданні.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом 2-ї групи та приходить до висновку про те, що їй необхідно призначити покарання у виді штрафу.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 рку, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами 2-ї групи.
Оскільки на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, остання в установленому законом порядку визнана інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0652947 від 11.09.2017 року, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді штрафу.
Цивільний позов не заявлений, судові витрати по провадженню відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винною за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі п. «г» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді штрафу.
Сумку чоловічу, яку передано на зберігання представнику ТОВ «КАРІ Україна» - повернути ТОВ «КАРІ Україна».
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Суддя