Пр.№ 1-кп/155/68/17
Справа № 155/747/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2017 року Горохівський районний суд
Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Горохів Волинської області кримінальне провадження № 0000113 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
10 березня 2017 року приблизно о 16 годині ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, керуючись прямим умислом, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю інших осіб, прибув на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_5 , де незаконно проник через попередньо відчинені вхідні двері до приміщення гаража, звідки таємно викрав 6 одиниць соснових крокв довжиною по 2,7 м. кожна, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 879.75 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діях визнав повністю та показав суду, що дійсно він 10 березня 2017 року прибув на територію вищевказаного домоволодіння, звідки таємно викрав 6 соснових крокв. Обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо його не карати.
Крім цього обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування стосовно нього Закону України Про амністію у 2016 році, так як він являється учасником бойових дій та перебував у зоні АТО.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд кримінального провадження у його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, просив обрати останньому мінімальну міру покарання.
Такі показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які в свою чергу ніким з учасників судового провадження не оспорюються. А тому, не маючи підстав сумніватися в істинності та добровільності позиції, а також показань обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.
Таким чином суд, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 викрав чуже майно шляхом проникнення в приміщення гаража без належного дозволу і не маючи вільного доступу, і за це повинен нести кримінальну відповідальність.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить обвинуваченому щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.
Також суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Поряд з цим відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ст.2 Закону України Про амністію у 2016 році звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Обставин, які б перешкоджали застосуванню стосовно обвинуваченого амністії відповідно до ст.9 Закону України Про амністію у 2016 році, судом не встановлено.

Частиною 1 статті 10 Закону України Про амністію у 2016 році встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників

Обвинувачений ОСОБА_4 має право на пільги, встановлені для ветеранів війни учасників бойових дій, проходив військову службу у військовій частині, що входила до складу сил, що залучалися до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Враховуючи вищевикладене та думку прокурора, який не заперечував стосовно звільнення обвинуваченого від відбування покарання у зв`язку із амністією, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі статті 2 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.
На підставі п.5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази у справі, а саме:

- 11 (одинадцять) крокв, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, повернути ОСОБА_6 , як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1