АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11/796/51/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія:п.п.1,9,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ширин Алматинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1, 9, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 17.02.1997 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст. 142 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 04.08.2001 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» умовно-достроково з іспитовим строком на 1 рік 4 місяці 1 день;

- 11.02.2003 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 09.06.2006 умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 2 дні, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, -

за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1, 9, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за п.п.1, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки, На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України від призначеного покарання за ч.1 ст. 296 КК України ОСОБА_9 звільнено у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в строк відбування призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з 02.05.2012 по 23.04.2015 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та визнано вважати ОСОБА_9 таким, що повністю відбув призначене судом покарання за цим вироком.

Вироком суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він після конфлікту зі своїм директором ОСОБА_12 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин між ними у другій половині квітня 2012 року внаслідок залишення ОСОБА_8 роботи по фарбуванню автомобіля та невиплати йому заробітної плати ОСОБА_12 , після телефонних розмов між ними 01.05.2012 приблизно з 18 год. 30 хв., під час яких вони висловлювали один одному взаємні образи і погрози, у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_12 .

З метою реалізації задуманого, ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_12 зустрітись у цей день біля кафе «Едем», розташованого по вул. Підлісній, 3 в м. Києві. На зустріч ОСОБА_8 узяв із собою незаконно придбану ним раніше у невстановленому місці та невстановлену досудовим слідством нарізну вогнепальну зброю з набоями.

Приблизно о 21 год. 30 хв. 01.05.2012 ОСОБА_8 разом зі свідком ОСОБА_13 приїхав на таксі до кафе «Едем» і став очікувати на ОСОБА_12 , а коли побачив, як той прибув на авто і одразу попрямував до кафе з дерев`яною битою в руках, а за ним раніше йому незнайомий ОСОБА_14 , то вирішив вбити обох, оскільки вважав, що ОСОБА_14 приїхав допомогти ОСОБА_12 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вбивство двох осіб, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли у нього з ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання смерті потерпілих, направився за ОСОБА_12 та ОСОБА_14 і біля входу в кафе діставши заздалегідь заготовлену ним невстановлену досудовим слідством нарізну вогнепальну зброю, здійснив два прицільні постріли в тулуб ОСОБА_12 , в результаті чого настала його смерть, а потім здійснив два прицільних постріли в тулуб ОСОБА_14 , в результаті чого настала його смерть.

Крім того, 01.05.2012 приблизно о 21 год. 40 хв., ОСОБА_8 , після вчинення ним умисного вбивства двох осіб, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_14 біля кафе «Едем» по вул. Підлісній, 3 в м. Києві, з метою зникнення з місця вчинення злочину, почав звідти тікати, однак ОСОБА_15 , який приїхав до кафе разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , який чекав їх біля дороги, почувши постріли, погнався за ОСОБА_8 , переслідуючи якого повз житловий будинок АДРЕСА_4 , крикнув щоб той зупинився, однак у ОСОБА_8 , з метою не бути затриманим за вчинені ним вбивства ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , тобто, з метою приховання цього, виник злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_15 , реалізуючи який ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, з метою приховати інший злочин, а саме вчинене ним умисне вбивство ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , зупинився і повернувшись до ОСОБА_15 , здійснив прицільний постріл в тулуб останнього, в результаті чого той впав на землю та помер під час надання швидкої медичної допомоги.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник.

Крім того, ОСОБА_8 в невстановлений день і час, за невстановлених досудовим слідством обставинах, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи, невстановлену досудовим слідством нарізну вогнепальну зброю та набої до неї, які переніс до місця свого проживання в приватний будинок АДРЕСА_2 і там незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу та яку 01.05.2012 приблизно о 21 год. 30 хв. незаконно перевіз до кафе «Едем» по вул. Підлісній, 3 в м. Києві, де з використанням вказаної вогнепальної зброї та набоїв до неї вчинив умисне вбивство трьох осіб - ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 01.05.2012 приблизно о 21 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по вул. Підлісній, 3 м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпричинно, із хуліганських спонукань, наніс ОСОБА_12 удар рукою в область шиї, а після того, як ОСОБА_12 почав чинити супротив, умисно наніс йому удари руками і ногами в область обличчя, шиї та ніг, спричинивши легкі телесні ушкодждения.

Крім того, ОСОБА_9 , перебуваючи у тому ж місці в той же час, підійшов до лежачого зліва від входу до кафе ОСОБА_14 і умисно наніс йому декілька ударів ногою по тулубу, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді переломів 8 та 9, 11 та 12 ребер.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок суду змінити, вказавши у ньому, що остаточне покарання ОСОБА_8 на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, скасувати, а справу в цій частині закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України в ред. 1960 року.

Просить провести судове слідство, під час якого допитати засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_16 , дослідити протокол огляду місця події від 01.05.2012 (т.1 а.с.119) та відеозапис з камери відеоспостереження кафе «Едем» за період часу з 21 год. 39 хв. до 21 год. 49 хв. 01.05.2012 (т.1 а.с.207-208).

Вказує, що під час судового слідства наявність хуліганського мотиву в діях ОСОБА_9 не була підтверджена жодним доказом, дослідженим в судовому засіданні.

Крім того, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2014, який був скасований за апеляцією ОСОБА_9 , останній був виправданий за ч.1 ст. 296 КК України, втім суд в порушення ч.2 ст. 375 КПК України 1960 року, погіршив становище засудженого під час нового судового розгляду, що є істотним порушенням КПК України.

- захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність досудового та судового слідства, порушення судом права ОСОБА_17 на захист та його права користуватися рідною мовою і допомогою перекладача, що є істотним порушенням вимог КПК України, просить вирок суду скасувати, а справу відносно ОСОБА_8 закрити, оскільки в його діях відсутній склад злочинів, що йому інкримінуються, і доказів його вини у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України та ч.1 ст. 263 КК України ні досудовим слідством, ні в суді, здобуто не було.

Вказує, що суд у вироку не навів будь-яких мотивів, за якими вважав би, що наведені у вироку докази підтверджують винуватість ОСОБА_17 у вчиненні злочинів, та спростовують його власні твердження про те, що він не вчиняв умисного вбивства потерпілих, а допустив, що міг випадково натиснути на курок, якщо той предмет, який випав у когось з рук, а він перехопив, був пістолетом. Це також могло статись у той момент, коли він схопив пістолет та коли у нього цей пістолет ОСОБА_15 виривав із лівої руки, заломлюючи її за спину.

Вказує про порушення права на захист ОСОБА_8 , оскільки ні під час затримання, ні під час оформлення явки з повинною захисника не було. Також слідчим не було залучено перекладача при ознайомленні з матеріалами справи. Крім того, складаючи російською мовою обвинувальний висновок, слідчий порушив вимоги ст. 223 КПК України, включивши в текст висновки експертів, особисто перевівши їх на російську мову, без спеціальних знань, без залучення професійного перекладача.

Зазначає, що суд безпідставно не врахував того факту, що домовленість про зустріч була між ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , що саме останній запропонував зустріч в кафе у святковий день в людному місці, де є відеокамери. Це спростовує версію слідства та суду щодо наявності умислу у ОСОБА_8 на позбавлення життя потерпілих і того, що він нібито з дому узяв на цю зустріч вогнепальну зброю.

Вважає, що суд вибірково послався на показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які їхали на зустріч разом із ОСОБА_12 , для виправдання поведінки потерпілих та штучного створення аргументів для спростування доводів сторони захисту. Судом не врахлвано показання свідків про агресивну поведінку ОСОБА_21 і того, що той приїхав на зустріч з битою, а крім того, не враховані всі дані з камер відеоспостереження.

Посилається на те, що судом безпідставно не узято до уваги висновок СМЕ, в якому зафіксовані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 які можуть відповідати терміну спричинення, тобто 01.05.2012, а отже суд не побачив факту завдання ОСОБА_12 удару битою по голові ОСОБА_8 , що свідчить про упереджену і необ`єктивну оцінку судом отриманих фактичних даних, що суперечить нормам кримінального права. Також суд безпідставно відмовив у клопотанні про встановлення належності крові на биті.

Звертає увагу на відсутність доказів того, що ОСОБА_22 узяв із дому вогнепальну зброю і те, що суд безпідставно не узяв до уваги показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які у сукупності з іншими доказами спростовують надумані стороною обвинувачення докази щодо ОСОБА_8 .

Вважає, що суд упереджено та з обвинувальним ухилом вдався до умисного спотворення висновків експертів обґрунтовуючи вирок, оскільки неправильно зазначив, що на клаптях шкіри від трупа ОСОБА_12 з ранами № 3,5,6 наявні лише нашарування сполук свинцю, що повністю суперечить самому висновку, у якому вказано, що на даних клаптях шкіри із вказаними ранами сполук свинцю не виявлено. За таких обставин вирок є незаконним та неправильним і підлягає скасуванню.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутній процесуальний документ про визнання вилученого на місці події предмету, схожого на кулю, речовим доказом у справі та залучення зазначеного речового доказу до справи.

На думку апелянта, в суді першої інстанції залишилися недослідженими обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, які можуть виправдовувати ОСОБА_8 , а саме щодо можливості спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 чи іншими особами, виходячи із напрямку та розташування раневих каналів.

Вважає, що суд у вироку не надав жодної оцінки доводам захисту і не навів доказів причетності ОСОБА_8 до умисного вбивства ОСОБА_15 , а лише послався на показання свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які фактично не бачили момент спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, оскільки з балкону цього не було видно.

Звертає увагу на те, що усі потерпілі у справі після отримання вогнепальних поранень залишались живими, оскільки вогнепальні поранення були спричинені не у ті життєво небезпечні ділянки, пошкодження яких однозначно призводять до смерті, і це свідчить про відсутність у даній справі умислу на вбивство.

- в апеляції засуджений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні інкримінованих злочинів.

Вказує на порушення його прав на захист під час досудового слідства, а також на те, що досудове слідство проводилось під тиском з боку слідчого.

Зазначає, що нічим не підтверджено придбання ним вогнепальної зброї, оскільки він її ніколи не мав. Вказує на суперечливість висновків суду, так як у вироку зазначено, що він 01.05.2012 приблизно о 21 год. 30 хв. узяв по місцю свого проживання зброю, а потім вказується, що він о 21 год. 30 хв. був біля кафе «Едем». Крім того, судом не враховано суперечностей в показаннях свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , а крім того, ОСОБА_28 відмовилась від показань, даних нею на досудовому слідстві, оскільки її примусили до них.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін судового провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши доводи апеляцій та вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст. 296 та ч.1 ст. 122 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1, 9, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, за наведених у вироку обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у судовому засіданні доказах, і є правильним.

Так, свідки ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ОСОБА_32 та ОСОБА_33 бачили і підтвердили у суді та на допитах під час досудового слідства те, що то ОСОБА_30 , який знаходився у нетверезому стані, наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ногами та кулаком в область корпусу тіла (ребер, живота) перед входом в кафе «Едем». При цьому свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_33 показали, що коли засудженого відтягнули від потерпілих, то він просив дати йому ножа, однак його втримали від подальших протиправних дій. Обставини щодо побиття ним потерпілих біля входу в кафе підтвердив сам ОСОБА_9 , а отже наведені показання обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Винуватість ОСОБА_8 повністю підтверджується сукупністю зібраних та належним чином досліджених у суді доказів, зокрема,

- показаннями самого ОСОБА_8 про те, що він 01.05.2012 зустрівся з чоловіком його тітки ОСОБА_18 , з яким потім вживав спиртні напої та розмовляв про роботу на СТО, де директором був ОСОБА_12 . На його розповідь про невиплату заробітної плати останнім, ОСОБА_18 подзвонив ОСОБА_12 та полаявся з ним, а потім ОСОБА_12 подзвонив ОСОБА_8 і так вони багато разів дзвонили один одному, а потім домовились про зустріч біля кафе «Едем». Там до них приєднався знайомий ОСОБА_18 - ОСОБА_9 , з яким вони стали чекати на ОСОБА_12 , який приїхав приблизно через 30 хв. і одразу пішов до кафе. Вони теж підійшли до входу в кафе, щоб поговорити з ОСОБА_12 , та коли двері відкрились і ОСОБА_12 вийшов на вулицю, то відразу вдарив його битою по голові так сильно, що він не пам`ятає що було далі. Пам`ятає лише силует, який пробіг повз нього, хлопок, предмет схожий на пістолет, який у того випав з рук, а він підняв і побіг. Через декілька метрів він відчув удар в спину і впав, а хтось йому вивернув руку і пістолет випадково вистрелив. Потім він поїхав додому в с. Білогородку і там розказав тещі, що можливо когось вбив. Пістолет він викинув біля дороги, коли зупиняв таксі. Він не пам`ятає, щоб стріляв в ОСОБА_14 або в ОСОБА_12 , однак не заперечує свого відношення до їхньої смерті.

- показаннями, даними ОСОБА_34 у суді та в ході досудового слідства про те, що 01.05.2012 протягом дня він вживав алкогольні напої, а приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_13 по телефону попросив його підійти до кафе «Эдем», куди той прибув разом із ОСОБА_8 , якого він раніше не знав. Потім ОСОБА_12 на виході з кафе наніс ОСОБА_8 , який підійшов до входу, удар битою по голові, після чого він, ОСОБА_30 , з метою захисту ОСОБА_8 , почав бійку з ОСОБА_12 , яка тривала приблизно 2 хв. та під час якої він наніс два-три удари руками і ногою ОСОБА_12 по тілу. В цей момент він почув постріли з пістолета і, обернувшись, побачив, що ОСОБА_8 здійснює постріли в бік ОСОБА_12 , після яких той впав і вже не вставав.

Під час відтворення обстановки і обставин події 03.05.2012 ОСОБА_9 уточнив, що побачивши на вході до кафе «Едем» незнайомого чоловіка з дерев`яною битою в руках, він відчув небезпеку і для свого життя, а тому махнув рукою і попав тому в шию.

- показаннями потерпілої ОСОБА_35 у суді про те, что 01.05.2012 приблизно о 14 год., коли вона зі своїм чоловіком ОСОБА_36 та дітьми була у батьків, і куди також приїхав її двоюрідний брат ОСОБА_12 з вагітною дружиною та матір`ю, вона почула, як на мобильний телефон ОСОБА_12 дзвонив ОСОБА_37 і щось говорив, а ОСОБА_12 у відповідь кричав, щоб той не погрожував йому та його сім`ї.

- показаннями потерпілої ОСОБА_38 про те, що 01.05.2012 приблизно о 17 год. на мобільний телефон її сина ОСОБА_12 дзвонив невідомий з погрозами і у той же день, приблизно о 20 год., її син поїхав на зустріч і більше вона його живим не бачила. Вона знала, що ОСОБА_8 працював у її сина маляром, але не справлявся зі своїми обов`язками і був звільнений.

- показаннями свідка ОСОБА_39 про те, що він на таксі протягом дня 01.05.2012 возив ОСОБА_8 та ОСОБА_18 в с. Білогородка Київо-Святошинського району Київскої області. Приблизно о 19 год. - 20 год. йому знову подзвонив ОСОБА_8 і попросив відвезти їх до м.Києва, але він відмовив.

- показаннями свідка ОСОБА_40 про те, що він 01.05.2012 працював в таксі «Фенікс», коли прийшло замовлення на АДРЕСА_5 . Вийшли ОСОБА_18 в стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_8 ,. і приблизно о 20 год. 20 хв. вони поїхали на вул. Підлісну в м. Києві.

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 01.05.2012 до нього в с. Білогородка приїхав ОСОБА_8 , який під час вживання спиртних напоїв поскаржився на свого директора, що той не виплатив йому зарплату. Він порадив ОСОБА_8 подзвонити директорові з його (свідка) телефону. В процесі розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виникла нецензурна сварка і тоді він порадив ОСОБА_8 зустрітись з ОСОБА_12 . На таксі вони поїхали до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». По дорозі він подзвонив ОСОБА_9 і попросив допомогти уникнути бійки. Коли під`їхали, то ОСОБА_9 зі своїм братом вже були біля кафе. Потім він пив пиво, а ОСОБА_8 стояв неподалік і чекав на ОСОБА_12 , а згодом сказав, що той приїхав і забрав ОСОБА_9 . Через 5-7 хв. він почув постріл, але хто стріляв, він не бачив і не бачив більше ОСОБА_8 .

Під час досудового слідства свідок ОСОБА_18 показав, що на відстані 30 м від кафе він чув п`ять пострілів, а коли дізнався, що вбито декілька человіків, то зрозумів, що до цього має відношення ОСОБА_8 , який мав у своєму користуванні пістолет, під час служби в армії був снайпером і дуже добре володів вогнепальною зброєю. Він чув, як у телефонній розмові ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_12 фізичною разправою та вбивством.

- показаннями свідка ОСОБА_41 про те, що 01.05.2012 він і ОСОБА_42 приїхали на дачу ОСОБА_12 , якому поступали дзвінки з погрозами. Потім вони втрьох на таксі поїхали до кафе «Эдем», а ОСОБА_14 - дядя ОСОБА_12 , зі своїм зятем ОСОБА_15 поїхали на другому авто. На місці ОСОБА_12 одразу вискочив і побіг до кафе з битою в руках, а коли повертався, то в ОСОБА_12 були здійснені постріли і він упав на живіт, а на футболці з`явилась пляма крові в області сердця. Потім вистрелили і в ОСОБА_14 і той теж впав, але на спину. Всього було чотири постріли, але ОСОБА_12 впав від першого. Хто стріляв, він не бачив і не бачив бійки біля входу до кафе. Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_42

- показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 працівниками кафе «Эдем», які бачили як 01.05.2012 приблизно о 21 год. 30 хв. до кафе зайшов ОСОБА_12 с битою, якого вони потім впізнали, а коли вийшов, то між ним і ОСОБА_9 виникла бійка, а потім почулися два-три постріли, після яких ОСОБА_12 впав, а ОСОБА_9 вдарив кулаком ОСОБА_43 , у якого вже на спині була кров. Коли ОСОБА_44 впав, то ОСОБА_9 продовжив наносити йому удари ногою, а також бив по ребрам і животу лежачого перед входом до кафе ОСОБА_12 . Від потерпілих ОСОБА_9 відтягував його брат та просив заспокоїтись, однак той кричав, щоб йому дали ніж.

- показаннями свідка ОСОБА_26 про те,що вона 01.05.2012 приблизно о 21 год. 30 хв. з кухні своєї квартири почула два постріли на вулиці, вийшла на балкон і побачила, що під балконами біжить чоловік, а за ним другий. Потім почувся постріл і другий чоловік застогнав, а той, хто стріляв, забіг за вугол дому. Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_45

- показаннями свідка ОСОБА_28 про те, що свого чоловіка ОСОБА_8 вона протягом 01.05.2012 не бачила, а потім довідалась, що він у свого дядька ОСОБА_13 . Приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 повернувся додому, але не зайшов, а покликав її з вулиці на двір. Вона побачила, що ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, ледь тримався на ногах і був трохи збуджений. Він сказав, що стріляв у трьох людей, однак в кого саме, не назвав. Також повідомив, що у нього є пістолет, з якого він стріляв в людей, та просив той пістолет сховати, однак вона йому відмовила. В руках ОСОБА_8 тримав куртку темного кольору, яка йому не належала, і під якою напевно був пістолет, але вона не бачила. Також у чоловіка був рюкзак, якого раніше не було. Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_29 теща ОСОБА_8 , і додала, що її зять є лівшою, якою все робить.

- показаннями свідка ОСОБА_46 про те, що 01.05.2012 вона як фельдшер станції швидкої медичної допомоги №16 приблизно о 21 год. за викликом на АДРЕСА_6 , надавала допомогу ОСОБА_15 . У двох інших чоловіків зафіксували смерть.

- протоколом огляду місця події від 01.05.2012, згідно якого трупи з вогнепальними пораненнями тіл ОСОБА_15 та ОСОБА_14 знаходяться в автомобілі швидкої медичної допомоги, а ОСОБА_12 біля кафе «Едем» по вул. Підлісна, 3 у м. Києві.

- роздруківкою мобільних телефонних дзвінків, якою встановлено, що 01.05.2012 з 18 год. 33 хв. до 21 год. 41 хв. між телефонними номерами ОСОБА_18 та ОСОБА_12 здійснено 31 телефонне з`єднання (вихідні та вхідні дзвінки), та у той же день з 18 год. 43 хв. до 20 год. 14 хв. 4 дзвінки (вхідні і переадресація) між номерами ОСОБА_8 та ОСОБА_12

- висновками судово-медичних експертиз трупів потерпілих, згідно яких виявлено: - на тілі ОСОБА_12 проникаючі вогнепальні кульові поранення грудної клітини (рани № 3 и № 4), від чого настала його смерть та правого передпліччя (рани № 5 и № 6), що утворились від дії вогнепального снаряду (кулі) при пострілі з вогнепальної зброї. Крім того, виявлено садна, синці та крововиливи на обличчі, крововиливи на шиї і в області грудної клітини та синці на правій гомілці, які є легкими тілесними ушкодженнями;

- на тілі ОСОБА_14 вхідні вогнепальні кульові поранення: на шиї (рана № 1) та зліва на боковій поверхні грудної клітини (рана № 2), з`єднані раневим каналом, а також розташоване на межі середньої та нижньої третини лівого передпліччя (рана № 3) та вихідне (рана № 4), з`єднане раневим каналом, смерть якого настала від вхідного вогнепального кульового поранення грудної клітини. Крім того, на трупі ОСОБА_14 виявлено садна на шиї, під виличній частині, грудній клітині, правому стегні, правій гомілці, які є легкими тілесними ушкодженнями і утворились від дії тупих предметів як і встановлені двосторонні переломи ребер, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

- на тілі ОСОБА_15 проникаюче сквозне вогнепальне кульове поранення грудної та брюшної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів, що підтверджується наявністю рани № 1 на грудній клітині зліва, яка є з вхідним отвором та рани № 2 на задньобоковій поверхні грудної клітини справа, яка є вихідним вогнепальним отвором, в результаті чого настала його смерть. Раневий канал проходить в напрямку спереду назад, зліва направо та трохи зверху вниз, по ходу якого пошкоджені печінка, шлунок та права легеня.

- висновком судової балістичної експертизи встановлено, що вилучена 01.05.2012 під час огляду місця події металева куля типу LSWC, є частиною револьверного патрону калібру 9x28R, та стріляна з нарізної вогнепальної зброї калібру .38 S & W Spesial промислового виробництва (США), а саме з модельного ряду револьверів «Taurus Brasil», «Smith & Wesson», «Century Arms», «Sportarms», «Alfa», «Ina», «Ruger», «Llama» і т.д.

- поясненнями в судовому засіданні: - експерта ОСОБА_47 про те, що встановити калібр кулі по вхідному отвору на тілі потерпілого ОСОБА_14 неможливо, оскільки шкіра людини здатна розтягуватись та скорочуватись, що не виключає у даному випадку кулі калібром 9 мм (.38), однак з`ясувати, від одного чи двох пострілів утворились тілесні ушкодження неможливо, оскільки могло бути продовження раневого каналу з тіла через ліву руку, або ж то був окремий постріл, здійснений з відстані від 50 см и більше, але не 200 м; - експерта ОСОБА_48 , який додав, що неможливо з`ясувати, по одному чи по два постріли здійснено в ОСОБА_12 , як неможливо з судово-медичної точки зору з`ясувати кількість осіб, які стріляли. Вважає, що вогнепальні поранення ОСОБА_12 та ОСОБА_14 нанесені з неблизької відстані на відміну від ОСОБА_15 , якому ушкодження пострілом нанесені з близької дистанції, що в залежності від конкретної зброї може бути до сантиметрів, а за умови застосування короткоствольної зброї, відстань може складати від пострілу в упор до 1-2 м, і це є близькою відстанню. Експерт ОСОБА_49 підкреслив, що тілесні ушкоджения на всіх трьох трупах ( ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ) були спричинені вогнепальним снарядом - кулею, оскільки на клаптях шкіри від трупів потерпілих знайдені сполуки свинцю; експерта ОСОБА_50 про те, що в залежності від відстані пострілу, надана на дослідження куля могла пройти крізь тіло людини. Пояснив, що револьвери вказаного модельного ряду є восьмизарядними, тобто мають в барабані вісім камер для патронів, у яких після пострілів залишається гільза, а куля вилітає і зауважив, що випадковий постріл з даного типу зброї, без натискання на гачок, є неможливим, як і постріл під час виривання зброї чи її витягування з рук. Для пострілів з такої зброї необхідно натискати на спусковий гачок не зводячи його, аж поки не закінчаться патрони.

- речовими доказами по справі, оглянутими та дослідженими в судовому засіданні.

- відеозаписом з камери спостереження, розташованої в приміщенні кафе «Едем», яким встановлено, що в період з 21 год. 39 хв. до 21 год. 49 хв. 01.05.2012 до кафе заходив ОСОБА_12 з дерев`яною битою в руках, а виходячи з кафе, підняв її до гори.

- відеозаписом з камери спостереження комп`ютерного клубу ФЛП « ОСОБА_51 », розташованого за тією ж адресою, яким встановлено, що в період з 21 год. 28 хв. до 21 год. 50 хв. 01.05.2012, ОСОБА_9 , ОСОБА_52 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 знаходились біля вхідних дверей до клубу.

Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_53 у вчиненні інкримінованих ним злочинах та спростував версію ОСОБА_8 про вбивство ним ОСОБА_15 з необережності під час випадкового пострілу в момент вивертання його руки, а крім того, можливим отриманням ОСОБА_14 тілесних ушкоджень під час надання первинної медичної допомоги, а не під час бійки зі ОСОБА_34 , і доводи апеляційних скарг цього не спростовують.

Суд правильно поклав в основу вироку показання свідків ОСОБА_54 та ОСОБА_29 про те, що ОСОБА_8 після зазначених подій особисто їм повідомив про те, що стріляв в трьох осіб і просив сховати його пістолет, з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується і вважає, що та обставина, на яку посилається захисник в апеляції, коли свідок ОСОБА_55 скористалась своїм правом не свідчити у суді проти свого чоловіка, жодним чином не впливає на висновки суду.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до показань ОСОБА_8 про те, що його дії були направлені на самозахист від загрози його життю з боку ОСОБА_12 , оскільки це спростовується матеріалами справи та не підтверджується показаннями самого ОСОБА_8 , який змінював їх декілька разів, а від показань на місці злочину, під час відтворення обстановки і обставин події, відмовився.

Разом з тим, згідно показань ОСОБА_9 на досудовому слідстві 02.05.2012, ОСОБА_12 нікому удару не наносив, а навпаки, це він, ОСОБА_9 , після того, як ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_12 , який попрямував до кафе з битою в руках, підійшов до останього і рукою наніс один удар в область шиї, від якого ОСОБА_12 похитнувся та ледве не впав. В цей момент ОСОБА_9 побачив, як ОСОБА_8 почав здійснювати постріли з предмету, схожого на пістолет, від чого ОСОБА_12 впав.

На небезпеку та загрозу життю ОСОБА_8 з боку ОСОБА_12 не вказував ОСОБА_9 і під час проведення 03.05.2012 відтворення обстановки та обставин події за його участі, а лише вказав, що побачивши на вході до кафе «Едем» незнайомого йому раніше ОСОБА_12 з дерев`яною битою в руках, який нецензурно лаявся, він відчув загрозу і своєму життю, а тому махнув рукою в бік потерпілого та попав тому в шию.

Крім того, як правильно зазначив суд у вироку, показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні про нанесення ОСОБА_12 удару битою по голові ОСОБА_8 , не узгоджуються з висновком експерта №2696 от 23.05.2012, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено травматичну екстракцію нігтьової пластини 4-го пальця лівої кисті та садна на передніх поверхнях колінних суглобів, і тільки.

Отже, доводи апеляції захисника про можливе спричинення ОСОБА_12 сильного удару дерев`яною битою по голові ОСОБА_8 і, відповідно, можливого заподіяння істотних тілесних ушкоджень обвинуваченому, від яких останнього врятувало те, що він встиг ухилитися від ударів, на думку колегії суддів, є надуманими і такими що не підтверджуються доказами по справі.

Також відсутні будь які докази того, що ОСОБА_14 , який приїхав на зустріч разом з ОСОБА_12 , узяв із собою биту, як те припускає в апеляції захисник.

Не знайшла свого підтвердження у суді й версія сторони захисту про начебто випадкове заволодіння ОСОБА_8 зброєю, коли та випала із рук одного з потерпілих, яким міг бути ОСОБА_14 , оскільки жодного доказу на підтвердження цієї версії по справі не надано, а отже вона, як і версія про те, що можливо ОСОБА_14 вистрелив в ОСОБА_12 , на думку колегії суддів, є надуманими.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 на показання свідка ОСОБА_41 , як на доказ того, що не ОСОБА_8 , а хтось інший здійснив постріли в потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , оскільки свідок бачив, як в тих стріляли двоє, але хто саме вказати не може, є безпідставними і такими, що не узгоджуються з іншими доказами по справі, а крім того, висуваючи версію щодо ОСОБА_14 , в якого міг випасти пістолет і який ОСОБА_8 схопив лівою рукою, яку йому ОСОБА_12 пошкодив битою, захисник в апеляції зазначає, що цей пістолет міг вистрілити, оскільки ОСОБА_8 в той момент дуже злякався, був приголомшений ударом бити і не замислювався, як він утримує пістолет і чи торкається до його курка, зводити який можливо не було необхідності. Отже, в апеляції не заперечується, що ОСОБА_14 міг вбити саме ОСОБА_8 .

Разом з тим, належним чином досліджені у суді обставини справи вказують на наявність в діях ОСОБА_8 прямого умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , і на це вказують: мотив злочину, яким стали особисті неприязні стосунки між ним та ОСОБА_12 , які виникли між ними через невиплату заробітної плати останнім ОСОБА_8 ; те, що формування умислу та наміру вчинення вбивства ОСОБА_12 у ОСОБА_8 відбувалося свідомо, заздалегідь і було ним добре обмірковано; кількість телефонних дзвінків один одному (35 разів) та їх тривалість; показання свідка ОСОБА_13 про те, що з його телефону ОСОБА_8 говорив та лаявся з ОСОБА_12 ; показання свідків щодо обставин справи до приїзду ОСОБА_8 в кафе «Едем», у тому числі свідка ОСОБА_56 про те, що ОСОБА_8 попереджав його по телефону про загрозу під час зустрічі і просив свідка не їхати до кафе; дій ОСОБА_8 на місці вчинення злочину, коли ОСОБА_8 побачивши ОСОБА_12 з битою в руках, не відмовився від задуманого ним вбивства і не здійснив жодних дій для уникнення конфлікту, а навпаки, прослідував за ОСОБА_12 , і коли той вийшов із кафе, вистрелив у нього; використання знаряддя злочину, застосування якого призводить до смерті, що ОСОБА_8 передбачав, однак свідомо бажав настання саме таких наслідків для потерпілих; короткий проміжок часу між проведеними ним пострілами; характер та послідовність дій, у тому числі негайне, за 13 секунд, зникнення з місця події, що свідчить про високий рівень підготовки до вчинення вбивства одного або більше осіб, а потім вчинення дій, направлених на приховання цього злочину та вбивство ОСОБА_15 , який погнався за ним, і звернення до свідків ОСОБА_28 і ОСОБА_29 з проханням сховати його пістолет.

На переконання колегії суддів, встановлені судом фактичні обставини справи не містять об`єктивних даних того, що у діянні ОСОБА_8 був наявний інший умисел, а ніж прямий, направлений на вчинення умисного вбивства потерпілих, а отже довід апеляції сторони захисту про те, що постріл в ОСОБА_15 був здійснений ОСОБА_8 з необережності під час боротьби між ними, є необґрунтованим і таким, що спростовується показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_57 , які бачили, як чоловік, що тікав, здійснив один прицільний постріл в того чоловіка, який біг за ним.

Згідно експертних досліджень, локалізація та характер вогнепальних поранень, від яких настала смерть усіх трьох потерпілих, вказують на те, що всі вони здійснені особою, яка має відповідні навички поводження зі зброєю професійно, і такий висновок експертів повністю узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_58 про те, що до вбивства потерпілих причетний ОСОБА_8 , який мав у своєму користуванні пістолет, а під час служби в армії був снайпером і дуже добре поводився зі зброєю, не вірити яким підстав немає, оскільки свідок є чоловіком рідної тітки ОСОБА_8 , з яким склалися добрі стосунки, а крім того, як правильно зазначив суд у вироку, показання свідка ОСОБА_59 є чіткими і послідовними, як і показання ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Отже, колегія суддів вважає, що сторона обвинувачення у даній справі довела винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом.

При цьому колегія суддів знаходить, що доводи захисника ОСОБА_6 про неповноту та однобічність під час досудового та судового розгляду, непричетність до даної кримінальної справи кулі, вилученої на місці вчинення злочину, неповне з`ясування її вмісту, спотворення судом висновків судово-медичної експертизи №111-мк від 18.05.2012 (т.3 а.с.136-142) про дослідження клаптів шкіри з трупу ОСОБА_12 , оскільки експертом виявлено сполуки свинцю лише на клапті шкіри з раною №4, а на клаптях шкіри з ранами №3,5,6 нашарувань сполук свинцю не виявлено, у той час як суд вказав у вироку, що на клаптях шкіри від трупу ОСОБА_12 з ранами № 3,5,6 наявні нашарування сполук свинцю, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, у тому числі висновками вказаної експертизи, згідно яких рани № 3,5,6 утворилися від дії вогнепального снаряду до вмісту яго входили сполуки свинцю (абз.1, 2), однак на клаптях шкіри з ранами № 3,5,6 нашарувань сполук свинцю не виявлено (абз.3), що і зазначено у вироку.

Те, що на деяких ранах не виявлено свинцю, експерт у суді пояснив тим, що його там замало для встановлення хронографом, враховуючі що оскільки куля від пострілу залишає на тканинах сліди, але через перешкоди, які вона проходить, втрачає силу тертя і залишає невеличкі сліди.

Доводи апеляції про нез`ясованість питання, чи могло бути стріляючих більше одного, їх положення один до одного та кількість пострілів, були ретельно досліджені у суді, у тому числі шляхом допиту експертів, висновки про що покладені в основу вироку, а отже є безпідставними.

Посилання в апеляції захисника ОСОБА_6 на те, що не на всі її доводи, які здебільшого стосуються висновків експертиз та необхідності призначення повторних та нових, навіть за умови втрачених для цього предметів дослідження, як то захороненні клапті шкіри з трупів потерпілих, біологічні зразки з кулі та з бити ОСОБА_12 , або не виданого ОСОБА_8 слідству знаряддя злочину, є безпідставними, оскільки як зазначив Європейській Суд з прав людини у своєму рішенні від 18.07.2006 в справі «Проніна проти України», «за змістом п.1 ст.6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру схвалюваного рішення» (п.п.23-25).

Доводи сторони захисту про те, що свої показання в ході досудового слідства обвинувачені давали під психологічним тиском працівників міліції, були предметом розгляду у суді, однак свого підтвердження не знайшли. Як вбачається з матеріалів справи, свої показання обвинувачені давали добровільно і у вільний спосіб, неодноразово змінювали їх або відмовлялись від їх дачі та проведення певних слідчих дій, зокрема від проведення відтворення обстановки та обставин події, а тому твердження в апеляції про недозволені методи ведення досудового слідства, у тому числі наявності погроз дружині обвинуваченого ОСОБА_8 з боку працівників міліції, є надуманими і такими, що направлені на пом`якшення покарання, і про це правильно зазначено у вироку.

Доводи скарги захисника ОСОБА_6 про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме порушення права на захист ОСОБА_8 під час досудового слідства з огляду на те, що слідчим не було негайно надано адвоката під час затримання та складення явки з повинною, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки суд 1-й інстанції явку з повинною ОСОБА_8 до своєї уваги не узяв, не зважаючи на те, що ОСОБА_8 завчасно уклав договір про надання адвокатських послуг з адвокатом ОСОБА_60 , однак яким вона не була підписана, і врахував, що подальше провадження у справі відбувалось лише за участю захисника, яка у даній справі є обов`язковою.

Також необґрунтованими є доводи апеляції захисника про порушення права ОСОБА_8 користуватися рідною мовою і допомогою перекладача, оскільки слідчий сам, без залучення перекладача, висновки експертиз переклав з української на російську мову. Як правильно зазначив суд у вироку, ОСОБА_8 добре розуміє українську мову за винятком окремих слів, втім матеріали кримінальної справи йому були перекладені на мову, яку він добре розуміє, судовий розгляд вівся російською мовою. Даних про те, що ОСОБА_8 не розумів мову, яка використовувалась у суді, або він нею не міг розмовляти, в матеріалах справи відсутні, а отже апеляція у цій частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин, кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України, як вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, та за ч. 1 ст. 296 КК України, як умисне вчиненняхуліганства, тобто грубого порушенння громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за обставин, встановлених судом і наведених ним у вироку, є правильною.

Підстав для скасування вироку суду та закриття справи в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, як про те просить його захисник в апеляції, колегія суддів не вбачає, оскільки наявність хуліганського мотиву в діях ОСОБА_9 , вчинених з мотивів явної неповаги до суспільства біля кафе, з особливою зухвалістю щодо невідомої йому раніше особи ОСОБА_12 , є очевидною.

Посилання в апеляції захисника ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2014, яким ОСОБА_9 виправдано за ч.1 ст. 296 КК України, є безпідставними, оскільки вказаний вирок скасовано у повному обсязі судом апеляційної інстанції, після чого постановлено новий вирок судом 1-ї інстанції від 24.06.2016, який є предметом теперішнього перегляду апеляційним судом і яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні вказаного злочину і засуджено до покарання у виді обмеження волі на 4 роки та звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за п. п. 1, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, з метою приховати інший злочин, а також за ч. 1 ст. 263 КК України, носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, відповідає встановленим обставинам, а отже є правильною, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.

Зазначене в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 твердження, що за п. 13, ч. 2, ст. 115 КК України можна кваліфікувати дії тільки в тому випадку, коли особа вже притягувалася до кримінальної відповідальності за вбивство, не ґрунтується на приписах закону, оскільки даною ознакою передбачено, що відповідальність за повторне умисне вбивство настає незалежно від того, чи була винна особа раніше засуджена за перший злочин.

Також помилковими є твердження захисника про відсутність доказів по справі про вчинення ОСОБА_8 дій, направлених на приховання вбивства двох осіб, оскільки саме з такою метою обвинувачений здійснив умисне вбивство третьої людини - ОСОБА_15 , який погнався за ним, щоб затримати, а в подальшому звернення ОСОБА_8 до свідків ОСОБА_54 та ОСОБА_29 з проханням сховати його пістолет знаряддя злочину.

Покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особи винних та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, наслідки злочинних дій та відношення ОСОБА_8 до вчиненого, дані про його особу, вік та стан здоров`я, сімейний стан і те, що на спеціальних обліках він не перебуває, а крім того, конкретні обставини справи, спосіб та обставини вчинених злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що його обтяжують, думку потерпілих, і правильно призначив йому покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі.

Довід апеляції прокурора про необхідність змінити вирок суду у цій частині та вказати у ньому, що остаточне покарання ОСОБА_8 на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі, є безпідставним, оскільки фактично не змінює прийняте судом рішення, а тому задоволенню не підлягає.

При перевірці кримінальної справи, істотних порушень кримінально - процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни, а апеляційних скарг - без задоволення.

Підстав для закриття кримінальної справи у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу інкримінованих йому злочинів, або направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, як про те вказується в апеляційних скаргах ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає, отже з урахуванням викладеного приходить до висновку про залишення апеляцій прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 , без задоволення, а вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України в ред. 1960 року, п.11 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України в ред. 2012 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 з дня отримання копії ухвали.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4