Справа № 308/4686/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003539 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, не працюючий, уродженець смт. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , має на утриманні непрацездатних за віком батьків, які досягли 70-річного віку, - мати, ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
08 листопада 2015 року біля 19 години 20 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Свободи в м. Ужгороді у напрямку від вулиці Минайської до вулиці Капушанської, здійснюючи поворот вліво до вулиці Заньковецької, діючи з злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення вимог п. 2.3.б) та п.10.1 Правил дорожнього руху України, не забезпечивши безпеку дорожнього руху, не врахувавши дорожню обстановку та не переконавшись у безпечності маневру, виїхав на зустрічну смугу руху та не надав перевагу у русі автомобілю «Мітсубісі ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався по крайній правій смузі руху проспекту Свободи, у напрямку від вулиці Капушанської до вулиці Минайської, автомобіля «Мітсубісі ASX» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті чого допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , громадянка Австрії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновків № 124 від 16.02.2016 та №156 від 16.03.2016 судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ, забій головного мозку ІІ ст. з формуванням вогнища забою в лівій тім`яній частиці з правобічною геміплегією. Кома І ст. Закритий перелом лонної і сідничної кісток справа, перелом дна вертлюгової западини, здухвинної кістки та тіла крижової кістки справа. Заочеревинна гематома. Гемоперитонеум. Забій правої нирки. Гіповолемічний шок ІІ ст.» Виникли вищевказані тілесні ушкодження одномоментно або у швидкій послідовності одне за одним внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або від ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля під час обставин ДТП. Вищевказані тілесні ушкодження є характерними для травми в салоні автомобіля. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно медичної документації, вкладаються в час ДТП, яка мала місце 08.11.2015. Тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_9 , в момент їх заподіяння були небезпечними для життя і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3 (л,н,о) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 10/75 від 15.04.2016, з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля ВАЗ-2107, р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , який, не дотримавшись вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу, не надавши перевагу в русі автомобілю «Мітсубісі ASX» р/н НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку в момент, коли водій ОСОБА_7 своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості зупинити свій транспортний засіб шляхом своєчасного гальмування до місця зіткнення.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, та п.10.1. Правил дорожнього руху України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, знаходяться у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, надав пояснення в яких, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті щодо порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Разом з тим, вказував, що не впевнений в тому, що водій на автомобілі «Мітсубісі ASX» р/н НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку їхав з допустимою швидкістю 60 км/год. Просив врахувати, що він заробляє на життя тим, що працює таксистом.

Допитана в попередньому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що 08 листопада 2015 року біля 19 години 20 хвилин була в якості пасажира в автомобілі таксі. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», рухаючись по проспекту Свободи в м. Ужгороді у напрямку від вулиці Минайської до вулиці Капушанської, здійснюючи поворот вліво до вулиці Заньковецької, не врахувавши дорожню обстановку та не переконавшись у безпечності маневру, виїхав на зустрічну смугу руху та не надав перевагу у русі автомобілю «Мітсубісі ASX», який швидко рухався по смузі руху по проспекту Свободи, у напрямку від вулиці Капушанської до вулиці Минайської, автомобіля «Мітсубісі ASX» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті чого допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем. В результаті чого отримала ушкодження здоров`я, та довго лікувалась.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 08 листопада 2015 року біля 19 години 20 хвилин рухався по крайній правій смузі руху проспекту Свободи, у напрямку від вулиці Капушанської до вулиці Минайської, їхав зі швидкістю 55-60 км/год. В цей час автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Свободи в м. Ужгороді у напрямку від вулиці Минайської до вулиці Капушанської, здійснюючи поворот вліво до вулиці Заньковецької, виїхав на зустрічну смугу руху та не надав перевагу у русі його автомобіля «Мітсубісі ASX», у результаті чого відбулось зіткнення з вищевказаним автомобілем. Після ДТП підійшов до потерпілої надав їй допомогу. Показав, що в той час був туман та трохи осадки були, хоча видимість була нормальна.

Після надання пояснень обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті повністю, щиросердечно розкаюється.

У зв`язку із визнанням вини обвинуваченим, за клопотанням прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, з урахуванням думки всіх учасників судового провадження, було змінено порядок дослідження доказів,що стосується обвинувачення ОСОБА_4 і відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, представник потерпілої та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та захисник, представник потерпілоъ, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, має на утриманні непрацездатних за віком батьків, які досягли 70-річного віку, - мати, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спеціальних обліках не перебуває, рахується таким, що не має судимості та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, зокрема, те, що склад злочину за ч. 2 ст. 286 КК України передбачає необережну форму вини щодо наслідків, які настали, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, його особу, який рахується таким що не має судимості, має на утриманні непрацездатних за віком батьків, які досягли 70-річного віку, - мати, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням позиції представника потерпілого, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, можливість керування транспортним засобом необхідна йому для роботи, пов`язаної із його діяльністю.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисник заявили клопотання про застосування до нього амністії на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказуючи, що у нього є сестра ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонером за віком, інших братів і сестер не має, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Представник потерпілої не заперечив щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Відповідно до п."є" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07 вересня 2017 року, необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказуючи, що у нього є сестра ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонером за віком, інших братів і сестер не має, дав згоду на застосування до нього амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.

Стосовно цивільного позову потерпілого про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди, враховуючи клопотання представника потерпілого про залишення такого без розгляду, суд приходить до висновку про необхідність залишення цивільного позову про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди без розгляду.

Згідно ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються з: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язані із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль «Мітсубісі ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власникам або їх представникам за довіреністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 2042 гривень 70 копійок.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1