Справа № 303/3779/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

06.10.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розглянув у відкритому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_12 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого:

-визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України, а також за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України по епізоду, який мав місце 12.08.2014 року в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень;

-за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України за епізодом, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги Київ-Чоп з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців; за ч. 1 ст. 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 12 липня 2015 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що відбутий строк попереднього ув`язнення перевищив фактично призначене покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, ОСОБА_10 від відбування покарання звільнено.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_10 у вигляді особистої поруки залишено без змін.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого , раніше не судимого:

-визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України по епізоду, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги Київ-Чоп з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців;

- за ч. 1 ст. 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 розраховано з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з 12 липня 2015 року до 06 листопада 2015 року та з 12 січня 2016 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у вигляді особистої поруки залишено без змін.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого , раніше не судимого:

-визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України у зв`язку з не доведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України за епізодом, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги Київ-Чоп з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців;

- за ч. 1 ст. 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_11 з 12 липня 2015 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що відбутий строк попереднього ув`язнення перевищив фактично призначене покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, ОСОБА_11 від відбування покарання звільнено.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_11 у вигляді особистої поруки залишено без змін.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні двох дітей, раніше судимого, а саме 23.08.2006 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 332 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі та 01.10.2009 року апеляційним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 332 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією засобів вчинення злочину:

-визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України по епізоду, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги «Київ-Чоп» з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 1 ст. 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 з 13 липня 2015 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У ході судового засідання захисник ОСОБА_7 подав заяву-клопотання про відвід колегії суддів з тих підстав , що виникли обставини , які викликають сумнів у їх неупередженості, покликаючись на п.4 ст. 75 КПК України за наявності інших обставин , які викликають сумнів у його неупередженості. Такими обставинами захисник вважає розгляд вказаною колегією суддів апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2016 року у провадженні № 303/3779/16-к щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за наслідками розгляду якої, колегія суддів скасувала ухвалу Мукачівського міськрайонного суду про повернення обвинувального акту прокурору. Вказує , що колегія суддів при ухваленні судового рішення, використала загально-вживані висловлювання не перевіривши та не оцінивши жодного доказу. Таким чином , ухвалене колегією суддів : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судове рішення про скасування ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2016 року у провадженні № 303/3779/16-к щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про повернення обвинувального акта прокурору, викликала у адвоката ОСОБА_7 сумнів у неупередженості колегії. У заявленому відводі захисник покликався на Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалених Резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку та ст.ст.14, 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року рішенням ХІ чергового з`їзду суддів України не зазначаючи та не мотивуючи які порушення він вбачає у діях чи поведінці суддів.
Колегія суддів заслухавши думку захисника ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на підтримання заявленого відводу, думку прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про безпідставність та надуманість заявленого відводу , пояснення суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , прийшла до висновку , що відвід заявлений колегії суддів не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.
Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 p., перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б, виходячи з розумної оцінки ситуації, якимось чином вплинути на хід цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи щодо певної особи чи питання (п. 2.4). Крім того, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання , прямого чи опосередкованого , що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку , якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі , або в тому випадку , коли у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви в неупередженості.
Відповідно до ст.ст.14, 15 Кодексу суддівської етики , суддя повинен уникати поза процесуальних взаємовідносин з одним із учасників процесу або його представником у справі за відсутності інших учасників процесу. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
Так, при розгляді апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2016 року у провадженні № 303/3779/16-к щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за наслідками розгляду якої, колегія суддів скасувала ухвалу Мукачівського міськрайонного суду про повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів дотримувалася Бангалорських принципів поведінки суддів, для того щоб у судовому рішенні утриматись від суджень та висновків , що могли б свідчити про упередженість суду чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу; колегія суддів у судовому рішенні уникла оцінки доказів, суджень про кваліфікацію діянь обвинувачених чи обґрунтованість висунутого обвинувачення. Колегією суддів у судовому рішенні була дана оцінка лише правильності складеного стороною обвинувачення процесуального документу обвинувального акта , щодо його відповідності процесуальній формі та змісту.

Вказане підтверджується як змістом ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 21.10.2016 року (копія надана стороною захисту) так і змістом заяви про відвід, відповідно до якої , захисник ствердив, що колегія суддів у судовому рішенні використала загальновживану термінологію та висловлювання без покликань на докази та не здійснивши оцінку доказам.

Прийняте колегією суддів рішення не перешкодило сторонам кримінального провадження у реалізації процесуальних прав та не могло , виходячи з розумної оцінки ситуації, якимось чином вплинути на хід цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу , а тому не може свідчити про упередженість колегії суддів чи викликати сумнівів в об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи та забезпечення сторонам права на справедливий суд .

Крім того, судді з колегії суддів утримались від будь-яких коментарів щодо справи , здійснювали свою судову функцію незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання , прямого чи опосередкованого .
Колегія суддів прийшла до висновку , що не існує перепон, які б не уможливили колегією винесення об`єктивного рішення по справі, а також про відсутність ситуації , коли у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви в неупередженості суддів.
Заявлений відвід захисником, який не являється стороннім спостерігачем , є не мотивованим та безпідставним.
З урахуванням вимог ст.15 Кодексу суддівської етики відповідно до якої суддя не повинен зловживати правом на самовідвід чи відвід , керуючись вимогами ст.75 , 81, 419 КПК України , апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заявиклопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про відвід колегії суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: