Ухвала

Іменем України
22 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 644/5393/16-к

провадження № 51-1354 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року,
встановив:
вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженку м. Харкова,
без постійного місця проживання,
засуджено за частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві особистої власності майна, в кримінально-виконавчій установі.
Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з

21 травня 2016 року з моменту її затримання за підозрою, та зараховано у строк відбування покарання строк попереднього тримання під вартою в СІЗО за правилами частини 5 статті 72 КК України з 21 травня 2016 року до дня набрання вироком законної сили.
Залишено запобіжний захід - утримання під вартою в СІЗО, незмінним до набрання вироком законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харковавід 22 травня 2017 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишено без змін.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України (в редакції 26 листопада 2015 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зараховано час перебування під вартою ОСОБА_4 з 21 травня 2016 року по 20 вересня 2016 року в строк відбування покарання.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засудженаОСОБА_4 просить змінити ухвалене рішення апеляційного суду в частині призначеного їй покарання.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються найменування суду касаційної інстанції, судове рішення, що оскаржується, та вимоги, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджена не дотрималась.
Відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року окремі положення), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Однак, касаційна скарга від 02 січня 2018 року засудженої адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
З касаційної скарги засудженої вбачається, що вона фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій. Тобто, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставин кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Зокрема, зміст касаційної скарги засудженої зводиться до вільних її показань щодо її невинуватості, оцінки доказам у кримінальному провадженні, необґрунтованості вироку суду першої інстанції з наведенням доводів апеляційної скарги, тощо.
Разом з цим, засуджена ставить вимогу про пом`якшення їй покарання, в той час, коли доводів на обґрунтування такої вимоги не наводить, чим припустилася суперечностей між мотивувальною та прохальною частинами касаційної скарги. А також, вважає, що суд касаційної інстанції повинен здійснити перегляд вироку суду апеляційної інстанції, тоді як за результатами розгляду апеляційної скарги постановлено ухвалу.
Крім того, касаційна скарга засудженої позбавлена доводів на обґрунтування незаконності або необґрунтованості судових рішень, які нею оскаржуються, а також не наведено підстав для пом`якшення призначеного їй покарання.
Водночас, вказані вимоги касаційної скарги засудженої не узгоджуються і з повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками перегляду її скарги, що визначено у статті 436 КПК України.
Таким чином, недодержання засудженою вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, суд

постановив:

касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3