Справа № 639/3884/17
Провадження №1-кп/639/114/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 31 травня 2017 року за №0000167 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
27 травня 2017 року о 16 год. 40 хв., ОСОБА_7 перебував на міському кладовище №7 КП «Ритуал» Харківської міської ради, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Доватора, 3, куди він прибув цілеспрямовано з метою пошкодження металевої огорожі будь-якої могили. Саме в той час він помітив частково ушкоджену під час буревію частину металевої огорожі, яка знаходилася навколо могили №1, ряд № НОМЕР_1 , квартал 6, де поховані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за якою приглядала їх онука, ОСОБА_6 і в нього виник злочинний умисел, спрямований на пошкодження зазначеної огорожі. Реалізуючи свій протиправний, злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою порушення норм суспільних відносин, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих та вияву поваги до пам*яті і праху покійних, застосовуючи фізичну силу, зламав та витягнув із землі частину металевої огорожі, розміром 1,5Х1 метрів, навколо могили №1, ряд №3, квартал 6, після цього, ОСОБА_7 заволодівши після наруги над могилою частиною металевої огорожі, яка знаходилася навколо могили №1, ряд № НОМЕР_1 , квартал 6, з місця скоєння злочину зник та був затриманий працівниками кладовища №7 КП «Ритуал» Харківської міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , коли відійшов від території кладовища на відстань приблизно 70 метрів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному злочині не визнав, дав показання, що27 травня 2017 року о 16 год. 00 хв. він прийшов на кладовище №7, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Доватора, 3 для того, щоб прибрати та довести до ладу могили своїх родичей, на разі він згадав про могилу свого двоюрідного дядьки ОСОБА_8 , його могила була занехаяною, огорожа, на яку впала гілка дерева та збила її, лежала зовсім відірваною на землі, ОСОБА_7 взяв її з землі, важила вона приблизно 20 кг., та хотів здати за гроші на пункті прийому металобрухту, для того щоб одразу на місці купити інші деталі та полагодити повністю всю огорожу, та коли він вийшов за територію кладовища, то побачив, як йому на зустріч йде чоловік з палкою у руці, після того, як вони порівнялись, останній наніс йому удар вищевказаною палкою по нозі, тоді ОСОБА_7 почав тікати, оскільки бігти було нікуди, він побіг на болото, там його наздогнав інший чоловік, як він потім зрозумів, це були охоронці кладовища, чоловік почав топити обвинуваченого, потім він якось припинив свої дії, через деякий час приїхали поліцейські, які все оглянули та описали, відвезли його на пункт прийому металобрухту, потім до відділу поліції, а вже потім додому, вдома він зовсім почав погано себе почувати, тоді дружина викликала йому швидку допомогу, та лікарі відвезли його до лікарні. Про те що, ОСОБА_8 є ОСОБА_7 двоюрідним дядьком йому повідомив його рідний дядько, ніяких документів, які б підтверджували цей факт у обвинуваченого немає.

З показань потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 вона бачить вперше, на кладовище № НОМЕР_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 поховано її діда по лінії батька, вона відвідувала могилу діда, двічі на рік, їй було відомо, що на огорожу впала гілка дерева та її частину було пошкоджено, потерпіла збиралась домовитись з працівниками кладовища про ремонт вказаної вище огорожі, але влітку їй зателефонував співробітник поліції та повідомив, що пошкоджену частину хотіли вкрасти, зателефонували саме ОСОБА_6 оскільки вона є онукою ОСОБА_8 , про родича ОСОБА_7 вона вперше чує та про демонтаж огорожі з ним вона ніколи не домовлялась. На даний час огорожу відремонтовано та ніяких претензій матеріального та морального характеру у неї до обвинуваченого немає.

Свідок ОСОБА_12 дав наступні покази, що на початку літа він знаходився на робочому місці, працює він на кладовище №7 землекопом з 2002 року, десь о 17 год 00 хв. йому зателефонував його напарник ОСОБА_11 та повідомив, що з кладовища крадуть метал, вони домовились, що ОСОБА_12 піде на зустріч крадію, а ОСОБА_11 з іншої сторони, після чого свідок побачив крадія, який йшов йому на зустріч та в руках ніс металеву секцію огорожі, це був обвинувачений ОСОБА_7 , тоді ОСОБА_12 попросив його зупинитись, на що ОСОБА_7 кинув секцію та почав тікати, тікати не було куди, оскільки поряд з кладовищем тільки залізничні колії, а далі болото, коли обвинувачений біг, то впав, ОСОБА_11 побіг за ОСОБА_7 та впав разом з ним на залізничній насипі щебня, таким чином наздогнавши крадія, після чого вони викликали поліцію. Також свідок повідомив, що секція, яку намагався вкрасти ОСОБА_7 була чорного кольору деформована, десь приблизно декілька років потому на дану секцію впало дерево. Ніяких тілесних пошкоджень вони разом з напарником обвинуваченому не наносили, він сам декілька раз падав тікаючи від них.

З показань свідка ОСОБА_11 , він працює на кладовище №7 в м. Харкові, наприкінці травня 2017 року десь о 17 год. 00 хв. свідок йшов додому, як раптом побачив чоловіка, який пересувався від однієї могили до іншої, побачивши його він одразу зробив вигляд, що розмовляє по мобільному телефону, ОСОБА_11 пройшов повз, але зупинився та почав спостерігати за підозрілим чоловіком, десь секунд через 40 він побачив, як останній взяв металеву секцію огорожі, яка була деформована при падінні на неї дерева, та рухається до виходу з кладовища, тоді свідок зателефонував напарнику ОСОБА_12 та попрохав зустріти крадія з іншої сторони, коли обвинувачений побачив їх, то кинув секцію на землю та почав тікати через залізничні колії, свідок побіг за ним, вони падали, але все ж таки ОСОБА_11 вдалось наздогнати крадія, ним був ОСОБА_7 , після чого вони викликали поліцію. Також свідок повідомив, що ніяких тілесних пошкоджень обвинуваченому вони з ОСОБА_12 не наносили, тікаючи він сам неодноразово падав.

З показань свідка ОСОБА_13 , в травні 2017 року її чоловік ОСОБА_7 три дня поспіль ходив на кладовище №7, та приводив до ладу могили своїх родичей, поряд з могилами його родичей знаходиться і могила ОСОБА_8 , який зі слів чоловіка, був другом його дядьки - ОСОБА_14 , ще 2 роки тому на огорожу цієї могили впало дерево, від чого її частину було пошкоджено, свідок сама порадила чоловіку відремонтувати вказану вище огорожу, натомість ОСОБА_7 побили охоронці кладовища та звинуватили у кражі, за те що він хотів допомогти та почав ремонтувати огорожу, побили так що він не міг ходити та після чого його забрали до лікарні.

Дослідивши в сукупності показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а також показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 , яка є його дружиною, суд приходить до висновку про намагання ОСОБА_7 пом`якшити покарання за скоєний ним злочин. Так вказані показання потерпілої та свідків збігаються один з одним, не мають протиріч, послідовні та лаконічні з доказами, які надані в судовому засіданні сторонами кримінального провадження. До показань свідка ОСОБА_13 суд ставиться критично з причин того, що остання є дружиною обвинуваченого та намагалась дати показання, які б виправдовували останнього.
Суду не надано доказів на підтвердження доводів сторони захисту та тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 , що огорожа була ним демонтована з поховання його родича. На вимогу суду надати документи, фотографії тощо, сторони по справі, вказали, що таких доказів не має. Намагання обвинуваченого ОСОБА_7 втекти з місця скоєння злочину підтверджується показаннями свідків, працівників кладовища, які затримали обвинуваченого. Така поведінка обвинуваченого, під час подій, які є предметом теперішнього розгляду, суперечить його показанням та вказує на його протиправну дію.
Не зважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї провини, вина останнього, в інкримінованих йому злочинах підтверджується наявними доказами.

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 27.05.2017 року (а.с. 10-13).

Протоколом огляду предмету від 23.06.2017 року (а.с.25)

Дотримуючись принципів змагальності та безпосередності, оцінивши докази, в їх сукупності, суд вказує на наявність в діях ОСОБА_7 умислу у виді наруги над могилою.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 297 КК України, а його намагання довести, що він не вчиняв відносно потерпілої будь-якого злочину, спростовується показаннями останньої, показаннями свідків, даними отриманими в ході досудового слідства.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду не викликають сумнівів, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, относимість, допустимість та достатність яких встановлена судом.

Суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та заперечення на них сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.
Беручи до уваги не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які наполягали на дослідженні доказів по кримінальному провадженню в повному обсязі, допитав обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідив матеріали кримінального провадження, розглянув справу з дослідження доказів в повному обсязі.

Аналізуючи обставини, які були предметом дослідження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 297 КК України, тобто наруга над могилою.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, в силу ст.89 КК України не судимий, пенсіонер.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом також не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, особу ОСОБА_7 його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитом строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Речові докази, а саме: фрагмент металевої огорожі повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілій, обвинуваченому та його захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1