Справа № 635/4708/17
Провадження № 1-кс/635/1068/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

особа, у користуванні якої знаходиться майно - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Люботинського ВП Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження за № 0000646 від 16.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Харківського районного суду Харківської області подано клопотання слідчого, в якому він просить суд накласти арешт на автомобіль марки «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є гр. ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме заборонити відчуження вказаного транспортного засобу оскільки вказаний автомобіль має суттєве значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного автомобіля та накласти арешт на вилучену деревину, яка знаходиться в кузові автомобіля марки «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме на дерев`яні колоди у кількості близько 13 м куб., оскільки вказана деревина має суттєве значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ.

В своєму клопотанні слідчий зазначив, що 15.08.2017 до ЧЧ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 15.08.2017 року близько 19.30 за адресою: Харківська область, 125 квартал Мерчанського лісництва невстановленими особами була здійснена крадіжка деревини.
Вказане повідомлення старшим слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_7 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 16.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.

15.08.2017 слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 було проведеного огляд місця події за адресою: Харківська область, 125 квартал Мерчанського лісництва, де оглядом встановлено, що на вказаній території вбачаються пеньки дерев в кількості близько 200 (двохсот) шт. з орієнтовним діаметром близько 34 см. На місці також виявлено як пеньки, так і деревина в колодах та штабелях.

Окрім цього, 15.08.2017 року начальником СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 було проведеного огляд автомобіля марки «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 », кузов приблизно 13 кубів повністю завантажений деревиною (пеньками різного діаметру та різної висоти). Даний автомобіль у подальшому згідно діючого законодавства України було тимчасово вилучено у зв`язку з тим, що без вилучення авто сліди злочину могли бути знищені, а саме деревину було б вивантажено, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України.

За кермом автомобіля «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 » перебував громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Опитаний ОСОБА_4 пояснив наступне, що автомобіль «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 » знаходиться у його власності (він придбав його) та він періодично заробляє перевезенням на ньому грузів, про що опублікував оголошення на сайті ОЛХ. 15.08.2017 року йому зателефонував чоловік, який запропонував перевезти дрова з м. Люботин, до м. Харків. Того ж дня він зустрівся з вищевказаним чоловіком біля повороту на с. Смородське, звідки вони проїхали в бік лісу. В лісопосадці гр. Гаркушин побачив купу дров, яку завантажили до його камазу, після чого при виїзді з лісу він був зупинений працівниками лісгоспу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіль марки «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 » належить гр. ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги те, що згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. 2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того згідно ст. 170 КПУ України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

7. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

8. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

9. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

За змістом чинного законодавства, зокрема, ст. 170 КПК України та її назви «підстави для арешту майна», підстав для накладення арешту на майно є декілька за ч.1 та ч.2 ст. 170 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
На зазначене майно, що вилучено в ході обшуків та огляду місця події слідчий просить накласти арешт з метою його збереження в якості речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, зазначивши, що арешт майна необхідний для забезпечення проведення судово-дактилоскопічної та інших експертизи вилученого майна, у зв`язку з чим вилучене майно необхідне для проведення ряду слідчих та процесуальних дій, які пов`язані із з?ясуванням всіх обставин кримінального провадження, що підлягають доказуванню.

Особа, у користуванні якої знаходиться майно ОСОБА_4 заперечував проти клопотання.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. З огляду на наведене, вилучене майно може бути знаряддям злочину, може зберегти сліди злочину, а вилучені грошові кошти можуть бути одержані злочинним шляхом. Отже, слідчим тимчасово вилучене майно з додержанням вимог закону.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Оскільки тимчасово вилучене майно необхідно зберегти як речові докази, в тому числі для проведення судових експертиз, клопотання підлягає задоволенню і суд забороняє його відчуження та користування ним з метою недопущення втрати речових доказів.

Враховуючи наведене, суд клопотання задовольняє в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Люботинського ВП Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження за № 0000646 від 16.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України задовольнити.

Заборонити відчуження автомобіля марки «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є гр. ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на вилучену деревину, яка знаходиться в кузові автомобіля марки «КАМАЗ» державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме на дерев`яні колоди у кількості близько 13 м куб.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1 нцев