В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0014743 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Миргород Полтавської обл., українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, без постійного місця реєстрації в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27.05.2008 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, 69, ч.1 ст.259, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.02.2009 року з Райківської ВК Житомирської області (№73), згідно п. «а» с.1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року;

-14.03.2011 року Калузьким районним судом Калузької області за ч.3 ст.162 КК Російської Федерації до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2013 року вирок Російської Федерації приведено у відповідність із законодавством України та вважати, що останнього засуджено за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.03.2017 року з Кременчуцької ВК Полтавської області (№69) по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 30.10.2017 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, проходив повз будинок АДРЕСА_2 , де через вікно балкону квартири АДРЕСА_3 , побачив майно, в цей час у нього виник злочинний умисел на проникнення до вказаної квартири з метою викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , впевнившись, що у квартирі АДРЕСА_4 , нікого немає, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, рукою розбив скло вікна балкону, через яке проник до вказаної квартири та повторно таємно намагався викрасти майно ОСОБА_6 , а саме: тонометр «Sanitas», вартістю 500 гривень, крем «Loreal», вартістю 100 гривень, мобільний телефон «Nokia 3310», вартістю 100 гривень, 6 запальничок, які матеріальної цінності для потерпілої не мають, манікюрні ножиці, вартістю 100 гривень, предмети біжутерії: 2 брошки, 3 металеві хрестики, жіночий годинник, намисто, які для потерпілої цінності не мають, окуляри для зору, вартістю 500 гривень, гроші в сумі 62 гривень 50 копійок та чоловічу куртку «PERSO», вартістю 1000 гривень. Викрадене майно поклав до кишень, щоб в подальшому його винести з вказаної квартири, але не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 30.10.2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, він розбив балконне вікно у квартирі АДРЕСА_4 , де намагався таємно викрасти тонометр «Sanitas», крем «Loreal», мобільний телефон «Nokia 3310», 6 запальничок, манікюрні ножиці, біжутерію: 2 брошки, 3 металеві хрестики, жіночий годинник, намисто, окуляри для зору, гроші в сумі 62 гривень 50 копійок та чоловічу куртку «PERSO», однак був затриманий працівниками поліції.

Покази ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, тому не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 30 жовтня 2017 року.

Речові докази у кримінальному провадженні - тонометр «Sanitas», крем «Loreal», мобільний телефон Nokia 3310, 6 запальничок, манікюрні ножиці, предмети біжутерії, а саме 2 брошки, 3 металеві хрестики, жіночий годинник, намисто, окуляри для зору, гроші в сумі 62,5 гривень та чоловічу куртку «PERSO», залишити у володінні власника ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: