АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/641/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Харківської області, громадянин України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на три роки та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Вироком встановлено, що ОСОБА_8 07.10.2016 р., приблизно о 21 годині 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Гвардійців Широнінців м. Харкова зі сторони вул. Механізаторської в напрямку вул. Валентинівська зі швидкістю приблизно 70-80 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку 41 ОСОБА_8 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зупинилися транспортні засоби, грубо порушив вимоги п.п.18.1. та 18.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перетинали проїжджу частину зліва направо відносно руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_10 спричинено тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, а саме: відкритий (наявність рани) осколковий перелом правої великогомілкової кістки у середній третині діафізу із зсувом, а також середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, а саме: відкритий перелом правої малогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третин діалізу із зсувом.

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, а саме: закритий осколковий подвійний перелом верхньої третини діафізу великогомілкової кістки із кутовим зсувом та закритий косий перелом верхньої третини діафізу малогомілкової кістки із зсувом правої нижньої кінцівки.

Порушення п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, що настали внаслідок ДТП.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, необґрунтованим застосуванням ст. 75 КК України та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки. В обґрунтування скарги вказала, що призначення покарання зі звільненням від його відбування є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, адже ОСОБА_11 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, потерпілі отримали тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вважає, що обвинуваченому призначити більш суворе покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї захисника та потерпілої ОСОБА_10 , колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах поданої апеляційної скарги прокурора в частині правильності призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував дані про його особу, відповідно до яких ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2013 р.н., має ряд захворювань, працює, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, добровільно компенсував витрати на лікування потерпілих, в зв`язку із чим потерпілі надали суду заяви про відсутність претензій до обвинуваченого, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі та застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. При цьому, було прийняте рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування основного покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України і покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому основного та додаткового покарання, враховуючи наведені дані про його особу та конкретні обставини справи.
У зв`язку з викладеним, доводи апеляції прокурора щодо призначення обвинуваченому занадто м`якого покарання задоволенню не підлягають.
Стосовно доводів апеляції прокурора про необгрунтоване застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вивченням особи обвинуваченого встановлені вищевказані дані, що позитивно його характеризують.
Також, по справі встановлені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Колегія суддів враховує позицію потерпілих, які надали суду заяви, згідно із якими вони не мають до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, ОСОБА_9 примирилася із Світличним та просить звільнити його від кримінальної відповідальності, потерпіла ОСОБА_10 категорично заперечує проти апеляції прокурора, зазначила, що обвинувачений надавав потерпілим усю необхідну допомогу в лікуванні, купівлі медикаментів, оплаті путівки до санаторію тощо. (арк. 49, 63).
При цьому, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Сукупність наведених даних свідчать про те, що обвинувачений заслуговує на довіру суду та отримання шансу на виправлення й повернення до суспільно корисного, законослухняного життя без ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність та прийняв обґрунтоване, законне рішення, з яким погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності злочину, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації; є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи апеляції прокурора про неправильне застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України є непереконливими, спростовуються викладеними у вироку районного суду та даній ухвалі обставинами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: