Номер провадження: 11-сс/785/1526/17
Номер справи місцевого суду: 509/3041/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

апелянта: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ «Перспектива» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року про арешт майна,-

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було клопотання про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на земельні ділянки та майно (об`єкти незавершеного будівництва), що знаходяться за наступними адресами у селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області:

по вул. Північна (Северная)№ 2;4;6;8;10;12;14;

по вул. Садова (Садовая)№ 1;2;3;4;5;6;7;8;9;10;11;12;13;14;16;

по вул. Теніста (Тенистая)№ 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 12; 13; 14; 15; 16; 18; 20;

вул. Вишнева (Вишнёвая) №1; 2; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 12; 13; 14; 15; 16; 17; 18; 19; 20; 22;

по вул. Південна (Южная)№1; 3; 5; 7; 9; 11; 13; 15; 17; 19; 21; 23;

по вул. Будівельників (Строителей) №2; 4; 6; 8; 10; 12; 14; 16; 18; 20; 22; 24; 26; 28; 30.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою директор ТОВ «Перспектива» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року про накладення арешту на земельні ділянки та майно (об`єкти незавершеного будівництва), посилаючись на те, що суд, ухвалюючи рішення, жодним чином не обґрунтував у чому саме полягає необхідність накладення арешту на земельні ділянки та майно, яке саме вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для повного, всебічного та об`єктивного розслідування всіх обставин провадження, а також те, яким чином відчуження зазначених земельних ділянок може призвести до втрати доказової бази у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, адвоката, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Слідчим суддею під час його розгляду не дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування зазначеного провадження. В ході слідства, слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області за клопотанням прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, накладено арешт на майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та накладено заборону на відчуження зазначених земельних ділянок.
В клопотанні про накладення арешту на майно від 09 серпня 2017 року заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 зазначає, що до місцевої прокуратури надійшло клопотання цивільного позивача у кримінальному провадженні про накладення арешту на земельні ділянки та майно, але до матеріалів справи цивільний позов не надано. Також його не надано і в суді першої інстанції при розгляді клопотання про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року про арешт майна клопотання задоволено та накладено арешт на земельні ділянки та майно(об`єкти незавершеного будівництва), що знаходяться у селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області.

При постановленні ухвали слідчий суддя посилається на те, що вищевказані земельні ділянки мають суттєве значенні для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для повного, всебічного та об`єктивного розслідування всіх обставин провадження, а також те, що відчуження зазначених земельних ділянок може призвести до втрати доказової бази у кримінальному провадженні, що унеможливить прийняття обґрунтованого кінцевого рішення, у тому числі вирішення долі цивільного позову. Також слідчий суддя посилається на те, що вищезазначене майно є речовими доказами.

Але з таким висновком слідчого судді погодитися не можливо, виходячи з наступного.

Як вбачається з ухвали суду, слідчий суддя, не перевіривши наявність достатніх підстав про необхідність арешту майна, наявність справи і пред`явлення підозри будь кому, подання цивільного позову, обставини і докази в підтвердження кримінальної діяльності, задовольнив клопотання про накладення арешту.

Судом першої інстанції не досліджено та не зазначено наступне: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. Накладений арешт позбавляє ТОВ «Перспектива» провадити фінансово господарську діяльність.

Більш того, факти, на які посилається заявник ОСОБА_10 в кримінальному провадженні вже встановлені Одеським апеляційним Господарським судом та Вищим Господарським судом України.

Доводів, які могли би обґрунтувати наявність реальних підстав для арешту майна, апеляційному суду надано не було.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 7, 9,131, 132, 167,170-173, 376,404,405,407, 419,422, 424, 532 КПК України, колегія суддів, -

УхвалиЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Перспектива» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року про арешт майна задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4