Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/629/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2017 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.09.2016 року за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 1 85, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

відмовлено в задоволення спільного подання начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» та голови спостережної комісії при Кіровоградському міському виконавчому комітеті про умовно-дострокове звільнення.

ВСТАНОВИЛА:
Начальник Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» та голова спостережної комісії при Кіровоградському міському виконавчому комітеті звернулися до суду першої інстанції із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що за період відбування покарання засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, позитивно себе зарекомендував.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2017 року в задоволенні вказаного подання відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 згідно довідки про заробітну плату за період з 03.11.2016 року по 28.02.2017 року не має відміток про отримання заробітної плати, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, постановлена з порушенням вимог ст. 372 КПК України, оскільки в її мотивувальній частині судом не зазначені мотиви, з яких були відхилені доводи адміністрації установи, зазначені в поданні. Також апелянт вказує на те, що він характеризується позитивно, має одне заохочення за сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці та працював безоплатно. Що стосується твердження суду про те, що він не має відміток про заробітну плату, то стверджує, що в установі не було вільних місць на виробництві у зв`язку з скороченням штату засуджених, а тому він працював прибиральником на відділенні установи.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 2, 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Як наголошено в роз`ясненнях, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Перевіркою матеріалів подання встановлено, що судом першої інстанції зазначені вимоги Закону були враховані при розгляді подання.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів подання, вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.09.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 1 85, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки (зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 14.01.2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 8 місяців 26 днів).

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 26.01.2016 року. За час відбування покарання в ДУ «Кропивницька УПВ (№14)» порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав.

З 03.11.2016 року ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Кропивницька ВК (№6). За час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав.

Згідно з характеристики начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6), засуджений ОСОБА_7 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, до робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, а саме приймає активну участь в ремонтних роботах на відділенні соціально-психологічної служби щодо покращення житлово-побутових умов та прилеглої території, залучається до двогодинних безоплатних робіт на виробництві та на території житлової зони, згідно п.5 ст.118 КВК України, де відпрацював 32 години по благоустрою. ОСОБА_7 був один раз заохочений правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, зажди має охайний зовнішній вигляд, крім того, ним було подано заяву про приймання участі у програмі диференційованого виховного впливу «Професія».

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що засуджений своїм сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

З наявної в матеріалах справи довідки про заробітну плату за період з 03.11.2016 року по 28.02.2017 року вбачається, що в ній відсутні будь які відомості про те, що засуджений ОСОБА_7 отримував заробітну плату.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він не працював оплатно в установі, оскільки не було вільних місць на виробництві у зв`язку з скороченням штату засуджених, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження вказаних обставин засудженим не надано апеляційному суду доказів, а саме заяв про його звернення до адміністрації державної установи з намірами працювати.

Посилання засудженого на те, що суд першої інстанції не врахував, що він під час відбування покарання характеризується позитивно, має одне заохочення за сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці та працював безоплатно, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в силу положень ч. 2 ст. 81 КК України вказані обставини не є безумовною підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Також, звертає на себе увагу і той факт, що на засіданні адміністративної комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 01 від 12.01.2017 року).

За вищевикладених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» та голови спостережної комісії при Кіровоградському міському виконавчому комітеті про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що він протягом строку відбування покарання довів своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2017 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» та голови спостережної комісії при Кіровоградському міському виконавчому комітеті про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4