Справа № 428/533/18 1-кс/782/366/2018
Провадження № 11-сс/782/30/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«01» лютого 2018 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого-судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2018 року про відмову в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно,-
в с т а н о в и л а:
Вказане підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що їй як головному бухгалтеру відомо, що станом на 17.01.2018 року, у касу та банківські рахунки Новоайдарського СТК ТСОУ надійшла оплата за проходження курсів з підготовки водіїв транспортних засобів вказаної установи лише від двох із двадцяти учнів групи № 12, яка завершила навчання 12.01.2018 року.
Також вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 17.01.2018 року, які пояснили, що 17.01.2018 року вранці вони передали директору Новоайдарського СТК ТСОУ ОСОБА_7 грошові кошти за сприяння в отриманні ними посвідчення водія, що гарантував ОСОБА_7 .
Після проведення вказаного обшуку та складання протоколу за його результатами, 17.01.2018 року о 16:30 слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 , як уповноваженою особою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України затримано під час вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Під час затримання у ОСОБА_7 , проведено його особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено, верхній одяг (куртка), а також мобільний телефон «LENOVO» ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .
Вилучення вказаних речей обумовлено тим, що на верхньому одязі (куртці), могли залишитись сліди зазначеного кримінального правопорушення, а саме спеціальні речовини, якими помічено грошові кошти, які останній отримав в якості неправомірної вигоди, а у мобільному телефоні можуть міститися відомості щодо осіб, які можуть причетні до вказаного кримінального правопорушення, а також інші відомості, які можуть підтверджувати обставини вчиненого злочину.
18.01.2018 року слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 , прийнято процесуальне рішення про визнання вищевказаних речей і предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 98 КПК України останні були предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, були об`єктом кримінально протиправних дій та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
18.01.2018 року слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_14 від 23.01.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурором подана апеляційна скарга, в якій зазначається наступне.
При ухваленні оскаржуваного рішення слідчий суддя лише послався на наявність наданого дозволу на проведення обшуку від 11.01.2018 року, в тому числі вилучення грошових коштів отриманих від учнів, які проходили навчання в автошколі, в якості неправомірної вигоди. Однак незважаючи, що дозволу на вилучення верхнього одягу (куртки) та мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_7 судом надано не було, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок та перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки воно ухвалено судом не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Враховуючи вищезазначене, прокурор вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є не обґрунтованою, не вмотивованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду від 23.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та ухвалити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Сєвєродонецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 19.01.2018 року, наклавши арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на верхній одяг (куртку), а також мобільний телефон «LENOVO» ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вилучених 17.01.2018 року у підозрюваного ОСОБА_7 та заборонити користуватися майном будь яким особами.
В апеляційній скарзі захисник посилається на порушення слідчим суддею норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права.
В обгрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що 11 січня 2018 року, слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду було винесено ухвалу про надання дозволу на обшук, в приміщенні Новоайдарського СТК ТСОУ, в якій було перелічені документи які необхідно було відшукати, крім того, в ухвалі було зазначено про відшукання грошових коштів, нібито отриманих від учнів, які проходили навчання в автошколі, в якості неправомірної вигоди, без вказівки розміру коштів, перелічення самих учнів, без вказівки переліку коштів, перелічення номіналу коштів, ідентифікації коштів, позначення серії та номеру коштів та інше. Тобто, в ухвалі прямо не зазначено переліку коштів, що вказує на те, що це є тимчасово вилученим майном. Крім того, осіб, в яких було вилучено кошти, зазначали що в даній сумі є їхні особисті кошти, та кошти які необхідно внести за вже надані послуги, відповідно до цивільно правових договорів, а відповідно не можуть бути коштами, які надані в якості неправомірної вигоди.
Захисник вважає, що слідчий СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 порушив вимоги КПК України, та не повернув тимчасово вилучене майно.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, але заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги захисника, та які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора щодо накладення арешту на належну підозрюваному куртку і мобільний телефон, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положеннями ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався та припустився процесуальних порушень з огляду на таке.
Так, відповідно до положень п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.
Відмовляючи у задоволені клопотання про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя послався на те, що зазначені у клопотанні слідчого речі та грошові кошти, на які він просив накласти арешт, були зазначені в ухвалі слідчого судді від 11 січня 2018 року про надання дозволу на проведення обшуку, а тому відповідно до положень ч.7 ст.236 КПК України вони не є тимчасово вилученим майном, оскільки його вилучення прямо вказано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.
Однак, з такими висновками не може погодитись колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.
За змістом положень статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.2 ст.168 цього Кодексу тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості та невмотивованості рішення слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з положеннями ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
З ухвали слідчого судді від 11.01.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку (а.с.16-17) вбачається, що метою відшукання і вилучення під час обшуку були певні документи щодо діяльності Новоайдарського СТК ТСОУ, повноважень його директора, інструкторів школи та інше, а також грошові кошти, отримані від учнів, які проходили навчання в автошколі, в якості неправомірної вигоди. Дозвіл на вилучення верхнього одягу та мобільного телефону ОСОБА_7 судом не надавався.
Отже, колегія суддів, з урахуванням приписів ч.7 ст.236 КПК України, та наданих стороною обвинувачення доказів вважає, що вилучені слідчим під час обшуку 17.09.2018 року в приміщенні Новоайдарського СТК ТСОУ за адресою: смт.Новоайдар, вул.(Леніна) Центральна, 32, належні ОСОБА_7 верхній одяг (куртка) та мобільний телефон «LENOVO» ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , є тимчасово вилученим майном.
Положеннями статті 170 КПК України передбачено:
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні…
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого 17.09.2018 року майна ОСОБА_7 , а саме: верхнього одягу (куртки) та мобільного телефону «LENOVO» ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вбачається, що вказане майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки на верхньому одязі могли залишитись сліди спеціальної речовини, якими помічені грошові кошти, які ОСОБА_7 отримав в якості неправомірної вигоди, а у мобільному телефоні можуть міститися відомості щодо осіб, які можуть бути причетні до вказаного кримінального правопорушення, а також інші відомості та обставини вчиненого злочину. Однак прокурор в своїй апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційного суду підтримав клопотання слідчого лише в частині необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: верхній одяг (куртку) та мобільний телефон ОСОБА_7 .
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі прокурора.
Тому апеляційний суд погоджується з викладеними в апеляційній скарзі доводами прокурора, вважає за необхідне частково задовольнити клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого 17.09.2018 року майна, накласти арешт на верхній одяг (куртка) та мобільний телефон «LENOVO» ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , які належать підозрюваному ОСОБА_7 , та заборонити користуватися цим майном будь-якими особами.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення слідчим суддею під час судового розгляду норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна та з матеріалів судового провадження вбачається, що під час проведення 17.09.2018 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , окрім виявлених та вилучених грошових коштів у сумі 3000 грн., які отримані ОСОБА_7 у якості неправомірної вигоди, також були виявлені та вилучені грошові кошти у сумі - 51 400 грн. При цьому у накладенні арешту на зазначені грошові кошти оскаржуваною ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2018 року відмовлено.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Між тим, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилучених грошових коштів у сумі - 51 400 грн., слідчий суддя залишив поза увагою вирішення їх подальшої долі згідно з вищезазначеними приписами процесуального закону та не зобов`язав слідчого повернути їх особі, у якої вони були вилучені, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі захисника. При цьому, як вбачається з апеляційної скарги прокурора та його пояснень в суді апеляційної інстанції, він відмовився від підтримки клопотання слідчого про арешт вищезазначених грошових коштів та не оскаржує рішення слідчого судді в цій частині, з чим також погодився сам слідчий під час апеляційного розгляду. За таких умов, оскільки прокурор у своїй апеляційній скарзі не порушує питання про арешт грошових коштів у сумі - 51 400 грн. апеляційним судом, а суд апеляційної інстанції згідно з положеннями ст.404 КПК України не має процесуальної можливості вийти за межі апеляційної вимоги прокурора, тому зазначені кошти за змістом п.2 ч.1 ст.169 КПК України, як тимчасово вилучене майно, повинні бути повернуті особі, у якої вони були вилучені.
За таких обставин колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо істотного порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з положеннями п.2,3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 та про накладення арешту на тимчасово вилучене 17.09.2018 року майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: верхній одяг (куртки) та мобільний телефон «LENOVO» ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , шляхом заборони користуватися цим майном будь-якими особами, а також про повернення тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів у сумі 51 тис. 400 грн. підозрюваному ОСОБА_7 , як особі, у якої воно було вилучено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167-169, 170-173 та ст.ст.404,405,407,409,418,419,422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити повністю.
Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганській області від 23.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна скасувати.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на верхній одяг (куртку), а також мобільний телефон «LENOVO» ІМЕ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вилучених 17.01.2018 року у підозрюваного ОСОБА_7 та заборонити користуватися майном будь-яким особами.
Тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти у сумі 51 тис. 400 грн. повернути підозрюваному ОСОБА_7 , як особі, у якої воно було вилучено.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3