Ухвала
Іменем України
12 березня 2018 року

м. Київ
Справа № 662/900/17

Провадження № 51- 4596 ск18
Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водославка Новотроїцького району Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 4 вересня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, перебуваючи на обліку у Новотроїцькому РВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області, будучи ознайомлений 5 серпня 2016 року з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт, в період з 15 по 30 серпня 2016 року ухилився від відбування громадських робіт, будучи особою, засудженою до цього покарання, що виразилось у грубому порушенні ним умов відбування призначеного покарання, не відпрацюванні відповідно до встановленого графіку 48 годин громадських робіт та невиконанні встановлених обов`язків відбування покарання і невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про перегляд у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що:
- апеляційний суд в порушення вимог ст.419 КК України, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора на м`якість призначеного обвинуваченому покарання, не зазначив в ухвалі мотиви, з яких виходив при постановленні ухвали та положення закону, якими керувався, також підстави, з яких апеляцію визнав необґрунтованою, належним чином не перевірив і не спростував доводи, викладені в апеляційній скарзі;
- апеляційний суд, залишаючи вирок без зміни, формально погодився з відповідністю призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу;
- обґрунтування апеляційного суду щодо правильності призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є помилковими, оскільки в даному провадженні не можна враховувати пом`якшуючу покарання обставину щире каяття у вчиненні злочину;
- оскільки ОСОБА_5 впродовж тривалого часу переховувався від правоохоронних органів, якими і були припинені його злочинні дії, тому в його діях відсутнє добровільне сприяння розкриттю злочину;
- наявність у обвинуваченого посередньої характеристики, не перебування на обліках ніяким чином не впливає на його вольову і інтелектуальну зрілість та правильне визначення своєї поведінки, тому не можна вважати, що ОСОБА_5 , вчинивши правопорушення проти правосуддя, заслуговує на поблажливе ставлення;

- апеляційний суд не врахував, що засуджений вчинив злочин невеликої тяжкості, що він посередньо характеризується, раніше судимий, у період часу з 17 жовтня 2016 року по 27 квітня 2017 року перебував у розшуку, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення;
- апеляційний суд безпідставно не врахував доводи прокурора про відсутність у провадженні підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та наявність підстав призначення йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Мотиви Суду

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Що стосується доводів прокурора, викладених в касаційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, то вони, на думку Суду, не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, також, що він посередньо характеризується, не має постійного місця роботи.
Поряд з цим судом враховано:
- пом`якшуючу покарання обставину, якою суд визнав щире каяття;
- відсутність обтяжуючих обставин;
- дані про особу ОСОБА_5 , який на обліку по правопорушенням у селищній раді не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, алкогольними напоями не зловживає, скарги і заяви про його негативну поведінку відсутні, засобом існування є тимчасові заробітки.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_5 на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.
На думку Суду, призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
В той же час, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі прокурора доводи, в тому числі щодо застосування ст. 75 КК України, належним чином перевірені апеляційним судом і на них надано обґрунтовані відповіді.
Апеляційний суд, погоджуючись з вироком суду в частині призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, зазначив про обставини, які враховані судом першої інстанції, та при цьому встановив, що засуджений має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2016 року народження, якого на даний час виховує сам, крім того, на його утриманні знаходиться також хвора мати. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими апеляційним судом доказами:
- актом обстеження житлово-побутових умов, довідкою про склад сім`ї обвинуваченого, медичними документами про стан здоров`я його матері.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування судом того, що ОСОБА_5 впродовж тривалого часу переховувався від правоохоронних органів, якими і були припинені його злочинні дії, апеляційний суд встановив, що засуджений живе за рахунок тимчасових заробітків та зазначив, що ОСОБА_5 ухилявся від відбування покарання, так як перебував на заробітках, однак на даний час повністю відпрацював покарання.
При цьому, апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора ? про неврахування того, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований злочин у період невідбутої частини покарання, обґрунтовано зазначив в ухвалі про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України закрито 27 червня 2017 року у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Ухвала апеляційного суду в частині наведення мотивів щодо обґрунтованості застосування судом положень ст.75 КК України відповідає вимогам ст. 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК України та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3