У Х В А Л А
Іменем України
01 листопада 2017 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представників заявника адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000281 від 25.07.2016,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2017 у справі № 761/10504/17, провадження № 1-кс/761/6640/2017 накладений арешт на грошові кошти у сумі 26900 доларів США, які вилучені під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 за місцем мешкання гр. ОСОБА_4 .

Заявник вважає що арешт накладено необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Представники заявника в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання попереджався належним чином, що не перешкоджає розгляду.
Заслухавши думку представників заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
З матеріалів кримінального провадження № 0000281 від 25.07.2016, вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було накладено арешт, на грошові кошти у сумі 26900 доларів США, які вилучені під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 за місцем мешкання гр. ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Отже, клопотання подано до належного суду.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що власником вищевказаного майна є ОСОБА_4 , що підтверджується в тому числі договором строкового банківського вкладу зі сплатою процентів після закінчення строку вкладу.

Тобто даний договір вказує на те, що грошові кошти в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень перебували у власності ОСОБА_4 ще в червні 2014 року.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається що грошові кошти у сумі 26900 доларів США мають відношення до предмету доказування у даному кримінальному провадженні, крім того відсутні підстави стверджувати, що вони отримані злочинним шляхом.
Пунктом 2 ч. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 07.02.2014 р. зазначено:

«Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати, як у згаданих осіб так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна».

Крім того, арешт на майно накладається, якщо є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди, або призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом. Предметом арешту може бути майно, яке перебуває у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчий суддя вважає, що арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 був накладений необґрунтовано, оскільки вказана особа не має жодного відношення до даного кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи вищезазначені факти, накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 було необґрунтованим.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно було накладено необґрунтовано оскільки відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000281 від 25.07.2016 підлягає до задоволення.
Керуючись ст.110, 174 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2017 у справі № 761/10504/17, провадження № 1-кс/761/6640/2017 на грошові кошти у сумі 26900 (двадцять шість тисяч дев`ятсот) доларів США, які вилучені під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 за місцем мешкання гр. ОСОБА_4 .

Зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000281 від 25.07.2016 негайно повернути ОСОБА_4 , вищевказане майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1