АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
представника власника майна ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року,-
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль «Jaguar F-pace», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , із забороною користування та розпорядження вказаним майном.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що слідчим при внесенні на розгляд клопотання було порушено вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, а також при розгляду клопотання слідчого про арешт майна не дотримано вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то враховуючи, що розгляд клопотання проводився без виклику власника майна, апелянт просить поновити зазначений строк.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був завчасно повідомлений, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 27.07.2017 року було постановлено без повідомлення представника власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
25.07.2017 року слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля «Jaguar F-pace», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , із забороною користування та розпорядження вказаним майном, посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
27.07.2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання задоволено.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, перелік якого наведено у клопотанні, з тих підстав, що воно є речовими доказами в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно - автомобіль «Jaguar F-pace», д.н.з. НОМЕР_1 , перевірив співрозмірність права власності з потребами кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, на яке просить накласти арешт слідчий, може бути приховане, передане, пошкоджене або знищене, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доводи апелянта про те, що органом досудового розслідування не дотримано процесуальних строків визначених ч. 5 ст. 171 КПК України призверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна,з огляду на те, що вказане майно - автомобіль «Jaguar F-pace», д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено 20.07.2017 року, а слідчий звернувся до слідчого судді з відповідним клопотання про арешт майна лише 25.07.2017 року, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки ч. 2 ст. 412 КПК України визначено вичерпний перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, а тому підстави з яких представник власника майна просить скасувати ухвалу слідчого судді, згідно чинного кримінального процесуального закону не є безумовними підставами для скасування рішення суду.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на вилучені речі, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль «Jaguar F-pace», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , із забороною користування та розпорядження вказаним майном залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4286/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1