Справа № 744/720/17
Провадження № 1-кп/739/7/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" березня 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000329 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого кур`єром в компанії «Данбізнес», одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Красне Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 185, частиною другою статті 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Понорниця Коропського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:
27 листопада 2016 року о 02 год. 10 хв., біля продуктового магазину, що розташований по вул. Богдана Хмельницького, 5 в с. Машеве Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйняті норми поведінки, моральності та доброзичливості, висловлюючись ненормативною лексикою, зухвало, безпричинно пристали до водія таксі ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали наносити удари руками в область голови останнього, а ОСОБА_5 , за допомогою рукоятки від пневматичного пістолета, який привіз із собою, почав розбивати скло та фари автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_7 витягнув водія таксі ОСОБА_9 з автомобіля, та разом з ОСОБА_5 вони продовжили наносити удари руками, ногами по різних частинах тіла останнього, в результаті чого заподіяли тілесні ушкодження у вигляді: множинних ран волосяної ділянки голови, чола, саден та синців обличчя, травматичного сколу коронок 21 та 31 зубів, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами, металевим предметом, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Також 27 листопада 2016 року, о 02 год. 10 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в салоні автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , розташованого біля продуктового магазину, по вул. Богдана Хмельницького, 5 в с. Машеве Семенівського району Чернігівської області, маючи прямий умисел на вчинення крадіжки чужого майна та реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливим мотивом та корисливою метою, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку особистих речей ОСОБА_9 , а саме: чоловічої сумочки POLO VIDENG і утримуючи при собі викрадене, місце вчинення злочину залишив, отримавши реальну можливість розпоряджатися та користуватися викраденим майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 212 грн. 95 коп.

Крім того, 27 листопада 2016 року, близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи спільно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на умисне знищення особистих документів потерпілого ОСОБА_9 , а саме: паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я останнього, водійського посвідчення № НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «VOLKSWAGEN», моделі «Passat», № НОМЕР_4 , страхового полісу до нього, дозволу на зберігання, носіння гладкоствольної мисливської рушниці № НОМЕР_5 , знаходячись біля поля за смт. Понорниця Коропського району Чернігівської області, усвідомлюючи протиправність своїх дій та доводячи свій злочинний намір до кінця, направлений на приведення документів в стан втрати ними властивостей бути носіями зафіксованої на них інформації, знищили зазначені документи, при цьому ОСОБА_7 за допомогою ганчірки змочив горілчаними виробами чоловічу сумочку, в якій знаходилися вищевказані документи потерпілого, а ОСОБА_5 за допомогою запальнички підпалив її.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України визнав повністю та дав показання про те, що у жовтні 2015 року, коли він перебував у м. Семенівці у своєї матері, потерпілий зі своїми друзями напали на нього, побили, пошкодили його автомобіль, забрали гроші. Це сталося через те, що він нібито збив на автомобілі якусь дівчину. Тоді він до правоохоронних органів не звертався, а лише поїхав з міста. 26 листопада 2016 року він зі своїми друзями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на автомобілі DAEWOO моделі «Lanos» приїхав до м. Семенівка, де вони планували відпочити. Там біля ресторану побачили автомобіль потерпілого. Оскільки він відчував до нього образу, то вирішив з ним поговорити. Інші його товариші з потерпілим знайомі не були. На той час всі вони перебували в стані алкогольного сп`яніння. Далі він з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовилися, що ОСОБА_6 приїде з ним до с. Машеве, а він з ОСОБА_7 буде там чекати на них. Потім ОСОБА_6 найняв потерпілого, як таксиста, та поїхав до с. Машеве Семенівського району. У с. Машеве потерпілий, побачивши його, спробував втекти. Тоді ОСОБА_6 зупинив потерпілого. Вони з ОСОБА_7 підійшов до автомобіля потерпілого і використовуючи рукоятку пневматичного пістолета він розбив у ньому фари, лобове та бокове скло. Потім, коли потерпілий вже лежав, він завдав йому декілька ударів ногою. Також удари потерпілому завдавали й інші обвинувачені. Далі він розбив телефон потерпілого. Після цього вони залишили потерпілого, сіли до свого автомобіля і поїхали в напрямку м. Києва. Під час описаних подій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 постійно знаходилися в автомобілі. По дорозі він дізнався, що ОСОБА_6 взяв барсетку потерпілого, що було в ній він не перевіряв, але знає, що там були такі документи як паспорт та водійське посвідчення. Вони вирішили її знищити. Зупинившись неподалік від с. Понорниця ОСОБА_7 облив барсетку алкоголем,А він підпалив і в результаті цього остання разом з документами згоріла. Потім вони поїхали по домівках, при цьому ОСОБА_7 залишився в смт. Понорниця, а ОСОБА_6 в м. Чернігові. А він сам поїхав до м. Києва. Обвинувачений заявив, що свою поведінку засуджує, у вчиненому щиро кається, перед потерпілим вибачається, шкодує з приводу вчиненого, готовий сплатити компенсацію шкоди, завданої пошкодженням майна потерпілого та ушкодженням його здоров`я, а також моральну шкоду у розмірі 10 15 тис. грн., відповідно цивільний позов визнає частково.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 185, частиною другою статті 296 КК України визнав повністю та дав показання про те, що у листопаді 2016 року він разом зі своїми друзями, зокрема й ОСОБА_5 приїхав до м. Семенівка відпочити. Там вони зайшли до місцевого бару і купили спиртне. На той час він був вже на підпитку. Коли вийшли з бару то ОСОБА_5 розповів йому про те, що раніше його побив місцевий таксист після чого вказав на автомобіль останнього, який був єдиним автомобілем таксі, що стояв біля бару. Далі ОСОБА_5 сказав, що хоче з ним поговорити і попросив сісти до нього в автомобіль і приїхати до с. Машево. Потім він зайшов до бару і спитав чи може хтось відвезти його до с. Машево. Йому вказали на потерпілого. З останнім він домовився про оплату у 150 грн., віддав гроші і вони поїхали. Приїхавши в с. Машево потерпілий зупинився біля місцевого клубу, відчинив вікно, далі його вдарив ОСОБА_7 , після чого потерпілий почав різко від`їжджати назад. Тоді він завдав йому кілька ударів кулаком для того, аби зупинити автомобіль. Коли автомобіль зупинився, то ОСОБА_5 розбив вікно та фари автомобіля. Далі потерпілого хтось витяг з автомобіля. Він же в цей час залишив автомобіль потерпілого, при цьому забрав з собою його барсетку, а також витягнув ключі запалювання, які одразу ж викинув. Далі всі вони сіли до свого автомобіля та поїхали. Разом з ними було ще двоє хлопців, але вони в описаних вище подіях участі не приймали. У барсетці потерпілого знаходилися документи, грошей там не було. По дорозі ОСОБА_5 запропонував їх спалити. Біля смт. Понорниця ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спалили барсетку і документи, які знаходилися в ній. Там же ОСОБА_7 та хлопець на ім`я ОСОБА_13 , який також був з ними, пішли додому, а вони поїхали далі. Сам він залишився в м. Чернігові, а ОСОБА_5 з водієм автомобіля поїхали далі. Обвинувачений заявив, що усвідомлює протиправність своїх дій, які вчинялися у громадському місці, у вчиненому щиро кається, свою поведінку засуджує, шкодує з приводу вчиненого, цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна та побиття потерпілого, визнав, в частині моральної шкоди визнав частково у розмірі 5 тис. грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України визнав повністю та дав показання про те, що 26 листопада 2016 року він разом з ОСОБА_11 перебував в барі смт. Понорниця. Далі йому зателефонував ОСОБА_5 та запропонував поїхати в м. Семенівка відпочити, на що вони погодилися. Приїхавши в м. Семенівка вони вжили спиртне і там ОСОБА_5 побачив місцевого таксиста, на якого був ображений. Потім він попросив ОСОБА_6 сісти до вказаного таксиста і приїхати з ним до с. Машеве. Після цього вони самі поїхали до вказаного села, згодом туди приїхав автомобіль таксі в якому знаходився ОСОБА_6 . Далі вони підійшли до автомобіля і він намагався відкрити дверцята автомобіля, але той почав рух. Він побіг за ним і коли автомобіль зупинився то відкрив дверцята і витяг потерпілого з автомобіля, після чого завдав йому удар кулаком в область голови, а також кілька ударів ногами. Будь-яких причин бити потерпілого у нього не було. Після цього останній впав. ОСОБА_5 почав бити автомобіль після чого завдав потерпілому удари ногою. Далі він ще кілька разів вдарив потерпілого після чого всі вони побігли до свого автомобіля, при цьому ОСОБА_5 крикнув потерпілому «передай привіт своїм». Вже в автомобілі ОСОБА_6 повідомив, що забрав з автомобіля потерпілого барсетку. В ній знаходився паспорт, права, свідоцтво на мисливську зброю, страховий поліс на автомобіль. Коли під`їхали до с. Понорниця, то він з ОСОБА_5 вирішили спалити вказані документи, які належали потерпілому. Він облив їх горілкою, а ОСОБА_5 підпалив. Для чого вони знищили документи пояснити не зміг, заявивши, що про це вони не думали. Після цього він та ОСОБА_11 залишилися в смт. Понорниця, а інші поїхали. ОСОБА_11 та водій автомобіля участі в описаних вище подіях не приймали. До того він потерпілого не знав. У вчиненому щиро кається, свою поведінку засуджує, з приводу вчиненого шкодує, цивільний позов визнав частково, заявив, що згоден відшкодувати шкоду, завдану пошкодженням автомобіля та заподіяну здоров`ю, при цьому в частині відшкодування моральної шкоди позов визнає у розмірі 10-15 тис. грн.

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_9 дав показання про те, що він здійснює на своєму автомобілі «VOLKSWAGEN» приватні перевезення. З обвинуваченими раніше не знайомий. У 2015 року був випадок коли обвинувачений ОСОБА_5 мало не збив автомобілем сестру його знайомого ОСОБА_14 , у зв`язку з чим виникла конфліктна ситуація, в якій він особисто участі не брав, а лише перебував поряд. У ніч з 26 на 27 листопада 2016 року він перебував у кафе «Магнолія» в м. Семенівна. Згодом туди зайшов обвинувачений ОСОБА_6 та запитав хто може відвезти його до с. Машеве Семенівського району. Він погодився, відвезти вказану особу за 160 грн., з яких 150 грн. було одразу ж сплачено. Тоді була саме його черга везти клієнта, хоча виконувати обов`язки таксиста міг і його знайомий ОСОБА_15 , у якого було інше замовлення. Далі вони сіли до автомобіля та поїхали у вказане село. По дорозі обвинувачений ОСОБА_6 розповів, що в с. Машеве у нього знайомі. Також останній комусь телефонував та повідомив, що вони вже під`їжджають і сказав аби зустрічали. Вони під`їхали до приміщення місцевого клубу де він побачив двох хлопців. Зупинившись він відкрив свої дверцята і одразу ж його хтось вдарив в ділянку зубів чимось металевим, чим самим він не бачив. Тоді він почав одразу від`їжджати назад, однак обвинувачений ОСОБА_6 почав його бити та зупинив автомобіль. Потім його витягли з автомобіля і продовжили побиття, яке тривало до тих пір, поки він не впав, після чого його били ногами та чимось металевим. Одночасно з цим хтось з нападників бив його автомобіль. Також він бачив, як хтось з обвинувачених забрав з автомобіля його речі, зокрема барсетку, гаманець, ключі від автомобіля і телефон марки Iphone, залишений людьми, яких він перевозив, в якості застави. У барсетці знаходилися грошові кошти у сумі 500 дол. США, 5 000 грн. та документи на автомобіль. Документів на вказаний мобільний телефон та документів про обмін валюти у нього не було, тому надати їх суду він не може. Ще один телефон нападники розбили. Крім того, хтось з нападників перевіряв його кишені в яких нічого не було. Після цього нападники побігли з місця події, а він підвівся, завів свій автомобіль без використання ключів та поїхав до поліції. В результаті побиття він отримав легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим протягом тижня лікувався, також змушений був звернутися за наданням стоматологічної допомоги. Крім того, він здійснив витрати на ремонт свого автомобіля, які підтверджуються відповідними чеками. Потерпілий припустив, що напад на нього був здійснений саме з метою заволодіння його майном, водночас не пояснив, чому в такому випадку було пошкоджено його автомобіль.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 дав показання про те, що він знайомий з потерпілий та обвинуваченим ОСОБА_5 , при цьому з іншими обвинуваченими не знайомий. Свідок пригадав, що кілька років тому в один із днів йому зателефонувала його сестра, яка повідомила, що ОСОБА_5 катався на автомобілі по м. Семенівна та мало не збив дітей, зокрема і її. З цього приводу між ним та ОСОБА_5 дійсно відбувся конфлікт під час якого він пояснив останньому, що так робити не можна. Дана розмова відбулася біля кафе «Магнолія» в м. Семенівна. Під час даної розмови були присутні інші жителі міста. Водночас побиття ОСОБА_5 не було і від останнього він грошей не вимагав. Вказані події відбулися ще до вчинення злочину, який є предметом судового розгляду.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 дав показання про те, що він знайомий з потерпілим, водночас з обвинуваченими не знайомий. Свідок пригадав, що в один із днів листопада 2016 року він разом з потерпілим та ще одним знайомим перебував у кафе «Магнолія» в м. Семенівна. У нічний час до них підійшов ОСОБА_6 , якого він на той час не знав. Останній спитав, хто може відвезти його до с. Машеве. Оскільки у нього на той час було замовлення, то саме потерпілий погодився їхати до вказаного села. Потім ОСОБА_6 та потерпілий домовилися про оплату у 160 грн., з яких 150 грн. одразу ж було сплачено, після чого вони поїхали. Приблизно за годину йому повідомили, що потерпілого побили. Він зі знайомими прибув на с. Машеве, де виявив, що автомобіль потерпілого побитий, також приблизно за 700 м. вони знайшли ключі від належного потерпілому автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 дав показання про те, що він знайомий з потерпілим, при цьому не знайомий з обвинуваченими. У листопаді 2016 року він бачив, як обвинувачений ОСОБА_6 у приміщенні кафе в м. Семенівка замовляв послуги таксі. Потерпілий, який стояв у той час поряд, погодився надати такі послуги. Далі вони поїхали. Згодом він брав участь у впізнанні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 дав показання про те, що він знайомий з обвинуваченими, при цьому з потерпілим не знайомий. Йому відомо, що раніше був випадок побиття ОСОБА_5 в м. Семенівна. У листопаді 2016 року останній запропонував йому поїхати до м. Семенівна, щоб відпочити. Також ОСОБА_5 казав, що потрібно поговорити з якимось хлопцем, який раніше побив його. Він погодився. Прибувши до вказаного міста разом з іншими обвинуваченими та ОСОБА_12 вони відпочивали, вживали спиртне. Після того він заснув у автомобілі, а згодом прокинувся. На той час вони вже були у якомусь селі. Далі він бачив, як під`їхала якась машина, після чого вона здавала назад. Потім була «за ворушка». Оскільки фари вказаного автомобіля світили в його бік, то він не бачив деталей того, що відбувалося, однак чув словесну перепалку, чув як розбилося скло, також бачив як водій чи то сам вийшов із вказаного автомобіля, чи то його витягли. Далі він підійшов до вказаного автомобіля, з правого боку якого бачив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а з лівого ОСОБА_6 , який вийшов з автомобіля. Де був потерпілий він не бачив. Потім вони повернулися до свого автомобіля, він сів позаду водія та запитав у інших «що сталося». На це йому пояснили, що побили кривдника ОСОБА_17 . Потім йому показали якусь сумку з документами, яку він оглянув та віддав комусь з обвинувачених. Грошей у вказаній сумці не було. Згодом вони зупинилися і обвинувачені спалили якісь документи, кому останні належали він не знає. Потім їх зі ОСОБА_7 забрав його брат, а інші поїхали далі. Наскільки йому відомо до описаних подій ОСОБА_5 разом з ОСОБА_12 відпочивали в м. Семенівна. Під час відпочинку до них підійшли якісь хлопці з приводу того, що нібито хтось когось збив автомобілем, після чого їх почали бити.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 дав показання про те, що у листопаді 2016 року ОСОБА_5 попросив відвезти його речі до м. Семенівна. Він погодився і на орендованому автомобілі моделі «Lanos» вони поїхали до вказаного міста. Оскільки на той час він вжив спиртне, то з м. Чернігова, де вони забрали ОСОБА_6 , він їхав в якості пасажира, при цьому спав. Прокинувся вже вночі. Де на той час вони перебували не знає, однак у автомобілі нікого не було. Потім прийшов ОСОБА_5 , інші обвинувачені та ОСОБА_11 . Він сів за кермо і ОСОБА_5 вказував йому дорогу. По дорозі на прохання ОСОБА_5 він зупинив автомобілі і інші кудись пішли, а за 5 хв. повернулися. Що останні робили йому не відомо. При цьому один з обвинувачених та ОСОБА_11 залишилися, а решта поїхали з ним. Далі у м. Чернігові вони когось висадили, після чого поїхали до м. Києва. Про те, що сталося за участі обвинувачених та потерпілого він дізнався від співробітників поліції. Свідок пригадав, що приблизно два роки тому, коли вони разом з ОСОБА_5 відпочивали у кафе в м. Семенівка, їх побили за те, що вони нібито когось збили автомобілем. При цьому у ОСОБА_5 забрали гроші. Серед осіб, які їх побили, був і потерпілий. Останній бив ОСОБА_5 , а товариші потерпілого били його. До поліції вони з цього приводу не зверталися.

Також судом в ході судового розгляду було досліджено наступні письмові докази:

- заява ОСОБА_9 начальнику Семенівського ВП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області від 27 листопада 2016 року про те, що невідомі особи 26 листопада 2016 року в період часу з 01 год. до 01 год. 30 хв. завдали йому тілесні ушкодження, забрали грошові кошти у розмірі 6 000 грн., 900 дол. США, паспорт громадянина України на його ім`я, водійські права, технічний паспорт на автомобіль «VOLKSWAGEN», моделі «Passat», розбили деякі частини його автомобіля, після чого зникли (т.1 а.с. 159);

- протокол огляду місця події від 27 листопада 2016 року відповідно до якого проведено огляд місця нападу на ОСОБА_9 , що знаходиться в с. Машеве Семенівського району Чернігівської області, в ході якого виявлено пошкоджений мобільний телефон марки «Nokia-630», ключі від автомобіля, уламки шашки «таксі» та уламки скла автомобіля (т.1 а.с. 161-169);

- протокол огляду місця події від 27 листопада 2016 року відповідно до якого було проведено огляд належного потерпілому ОСОБА_9 автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі «Passat»та виявлено пошкодження даного автомобіля, зокрема розбите лобове скло, розбите переднє праве бокове скло, заднє праве бокове скло, пошкодження передніх фар, пошкодження замка запалення, пошкодження предмета, схожого на шашку таксі, виявлено сліди темно-бурого кольору на дверцятах та кермі автомобіля (т.1 а.с. 170-185);

- протокол обшуку від 21 лютого 2017 року, відповідно до якого було проведено обшук автомобіля ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_6 , в ході якого не знайде речей та документів, вказаних в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку (т.1 а.с. 221-225);

- протокол огляду пневматичного пістолета з написом «made in Taiwan» № НОМЕР_7 зі зламаною рукояткою, який, згідно пояснень ОСОБА_12 , був наданий йому ОСОБА_18 (т.1 а.с. 226);

- висновок експерта №2785 від 25 січня 2017 року, складений за результатами проведення дактилоскопічної експертизи, згідно якого два сліди пальця руки, надані на дослідження, залишені особою, дактило карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 , встановити ким залишені інші сліди пальців рук не виявилося можливим (т.1 а.с. 231-251);

- висновок експерта №269 від 16 березня 2017 року, складений за результатами проведення дактилоскопічної експертизи, згідно якого надані на дослідження сліди рук залишені не обвинуваченими та не свідком ОСОБА_19 , а іншою особою (т.2 а.с. 49-61);

- Інформація стосовно перетину автотранспорту стаціонарних постів ДАІ, обладнаних системою відео спостереження «Рубіж» за 27 листопада 2016 року з якої вбачається, що автомобіль «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_8 , було зафіксовано 26 листопада 2016 року о 20 год. 16 хв. на стаціонарному посту «Кіпті» в напрямку м. Чернігів та 21 год. 20 хв. на стаціонарному посту «Новоселівка» в напрямку м. Мена, а 27 листопада 2016 року о 06 год. 56 хв. вказаний автомобіль було зафіксовано на стаціонарному посту «Новоселівка» в напрямку м. Чернігова та о 08 год. 00 хв. на стаціонарному посту «Кіпті» в напрямку м. Києва (т.2 а.с. 2-4);

- Інформацією відділу організації РЕР РСЦ МВС в Чернігівській області про те, що власником транспортного засобу марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_8 , є ОСОБА_20 (т.2 а.с. 6);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 01 лютого 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 в ході даної слідчої дії впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 27 листопада 2016 року заходила в кафе «Магнолія» м. Семенівна та замовила таксі у ОСОБА_9 (т.2 а.с. 7-12);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 січня 2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_21 в ході даної слідчої дії вказав на фото ОСОБА_6 , як особи, що 27 листопада 2016 року зайшла до бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », підійшла до нього та попросила відвезти його до с. Машеве Семенівського району (т.2 а.с. 13-16);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 січня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 в ході даної слідчої дії вказав на фото ОСОБА_6 , як особи, що 27 листопада 2016 року заходила до бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », підходила до таксистів, зокрема й до ОСОБА_9 (т.2 а.с. 17-20);

- протоколи огляду речей від 01 лютого 2017 року, відповідно до яких було проведено огляд мобільних телефонів марки «Samsung» та марки «Iphone», що належать ОСОБА_7 (т.2 а.с. 21-24);

- висновок експерта №14 від 10 лютого 2017 року, складений за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , згідно якого у останнього виявлено комплекс тілесних ушкоджень у вигляді множинних ран волосяної ділянки голови, чола, садна та синці обличчя, травматичний скол коронок 21 та 31 зубів, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами, металевим предметом з боку сторонніх осіб, по давності утворення можу відповідати даті та умовам, зазначеним в описовій частині постанови, тобто даті 27 листопада 2016 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, встановити точну кількість травмуючих дій на тілі ОСОБА_9 не є можливим. Утворення вказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту на площину не можливе (т.2 а.с. 31-32);

- висновок експерта №239 від 20 лютого 2017 року, відповідно до якого за результатами проведення судової балістичної експертизи встановлено, що наданий на дослідження предмет, вилучений у ОСОБА_12 , схожий на пневматичний пістолет, до категорії вогнепальної зброї не відноситься. Він виготовлений заводським способом фірмою «KWC» та призначений для тренувальної і любительської стрільби (т.2 а.с. 40-43);

- висновок експерта №251 від 14 березня 2017 року, складений за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість чоловічої сумки POLO VIDENG, з урахуванням зносу, станом на 27 листопада 2016 року може складати 212 грн. 95 коп., ринкова вартість, з урахуванням зносу, апарата телефонного мобільного зв`язку «Nokia-630 станом на 27 листопада 2016 року може складати 609 грн. 17 коп. (т.2 а.с. 66-72);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 від 09 лютого 2016 року, згідно якого останній розповів та продемонстрував як 27 листопада 2016 року невідомий хлопець прийшов до кафе «Магнолія» в м. Семенівна, запитав кому належить автомобіль таксі, що стояв біля кафе, а коли він відповів, що даний автомобіль його, то вказаний хлопець попросив відвезти його до с. Машеве. Коли вони приїхали до вказаного села і зупинилися біля місцевого клубу то вказаний хлопець та інші незнайомі йому особи напали на нього, побили його самого та належний йому автомобіль і викрали барсетку з грошовими коштами та документами, а також мобільні телефони (т.2 а.с. 73-77);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 28 червня 2017 року, відповідно до якого останній розповів та продемонстрував як 27 листопада 2016 року, після вживання спиртних напоїв, він на прохання ОСОБА_5 замовив в кафе «Магнолія» м. Семенівка у потерпілого, який зі слів ОСОБА_5 раніше побив його, послуги таксі та поїхав з ним до с. Машеве, де ОСОБА_5 та ОСОБА_7 чекав на них. Приїхавши до вказаного села він взяв участь у побитті потерпілого, при цьому ОСОБА_5 пошкодив автомобіль останнього. Також він викрав з автомобіля барсетку з документами, що належали потерпілому (т.2 а.с. 78-81);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 від 28 червня 2017 року, відповідно до якого останній розповів та продемонстрував як 27 листопада 2016 року, після вживання спиртних напоїв, ОСОБА_5 попросив ОСОБА_6 замовити в кафе «Магнолія» м. Семенівка у потерпілого, який зі слів ОСОБА_5 раніше побив його, послуги таксі та їхати з ним до с. Машеве, де вони з ОСОБА_5 мали чекати на них. Коли ОСОБА_6 приїхав з потерпілим до вказаного села, він взяв участь у побитті потерпілого, при цьому ОСОБА_5 пошкодив автомобіль останнього. Після того, повертаючись додому, вони з ОСОБА_5 спалили належні потерпілому барсетку з документами, які були викрадені ОСОБА_6 (т.2 а.с. 82-86);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 28 червня 2017 року, відповідно до якого останній розповів та продемонстрував як 27 листопада 2016 року, після вживання спиртних напоїв, він попросив ОСОБА_6 замовити в кафе «Магнолія» м. Семенівка у потерпілого, який раніше побив його, послуги таксі та їхати з ним до с. Машеве, де вони з ОСОБА_7 мали чекати на них. Коли ОСОБА_6 приїхав з потерпілим до вказаного села, він почав бити рукояткою пневматичного пістолета автомобіль потерпілого, а потім завдав декілька ударів і самому потерпілому, якого перед тим побив ОСОБА_7 . Після того він сказав потерпілому аби той передав привіт своїм друзям та розбив належний останньому мобільний телефон. Далі, повертаючись додому, вони зі ОСОБА_7 спалили належні потерпілому барсетку з документами, які були викрадені ОСОБА_6 (т.2 а.с. 87-93);

- протокол за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23 лютого 2017 року, відповідно до якого зафіксовано зміст телефонних розмов ОСОБА_5 , під час яких останній висловлював побоювання щодо його переслідування з боку невідомих осіб, потім обговорював виклики інших підозрюваних до поліції з приводу побиття потерпілого, також повідомляв про те, що його теж викликали до поліції в м. Семенівка (т.2 а.с. 94-98).

Стосовно вказаного вище протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23 лютого 2017 року суд враховує, що за змістом статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим кодексом.

Згідно частини першої статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 12 жовтня 2017 року, винесеній у справі №5-237кс17, недослідження судом першої інстанції процесуальних документів, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, впливає на справедливість судового розгляду в цілому, оскільки відсутність дослідження цих матеріалів викликає сумніви щодо можливості здійснення судом належної оцінки законності проведення таких дій, а також достовірності та допустимості їх результатів як доказів. У такому разі недослідження зазначених матеріалів призводить до оперування судом доказами, допустимість яких є імовірною, що в контексті презумпції невинуватості є неприпустимим для обґрунтування рішення про винуватість особи та свідчить про порушення права особи на справедливий суд.
У ході дослідження зазначеного вище протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії прокурором не було надано ухвали слідчого судді, на підставі якогї вказана слідча дія проводилася і, як з`ясовано, така ухвала не відкривалася іншій стороні кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України.

Враховуючи наведені вище приписи процесуального законодавства, а також відповідну правову позицію Верховного Суду України, суд приходить до висновку про необхідність визнання протоколу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23 лютого 2017 року недопустимим доказом.

Аналізуючи всі інші досліджені у судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, з точки зору їх достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття рішення суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 185, частиною другою статті 296 КК України, а обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вину у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України визнали повністю, підтвердили факт вчинення ними 27 листопада 2016 року умисно, групою осіб, хуліганських дій в с. Машеве Семенівського району, які виразилися у побитті потерпілого, пошкодженні його автомобіля і речей. ОСОБА_6 визнав факт викрадення належної потерпілому сумки з документами, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнали факт знищення в подальшому даної сумки і документів, шляхом спалення.

При цьому, як вбачається, вказані хуліганські дії по відношенню до потерпілого були мотивовані помстою останньому за участь у побитті ОСОБА_5 , а знищуючи вказану сумку і документи обвинувачені переслідували особистий інтерес приховування слідів вчиненого ними раніше злочину хуліганства.

Факт вчинення вказаних злочинів та обставини їх вчинення підтверджується також показаннями потерпілого ОСОБА_9 . Останній до того ж визнав, що у 2015 року мала місце конфліктна ситуація з ОСОБА_5 , оскільки останній, згідно показань потерпілого та свідка ОСОБА_14 , мало не збив сестру останнього. Наявність такої конфліктної ситуації також підтвердив і товариш обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_12 .

Також вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується протоколами огляду місця події та транспортного засобу потерпілого, на якому виявлено численні пошкодження, висновком експерта щодо наявних на тілі потерпілого легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, протоколами пред`явлення особи для впізнання, зокрема й за фотознімками, відповідно до яких свідки та потерпілий впізнали ОСОБА_6 , як особу, що користувалася послугами таксі, які надавав йому потерпілий 27 листопада 2016 року, та протоколами проведення слідчих експериментів за участі як потерпілого, так і обвинувачених, відповідно до яких останні детально розповіли всі обставини вчинених злочинів

Стосовно доводів потерпілого і його представника про те, що з боку обвинувачених мав місце розбійний напад суд зазначає, що відповідні обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не висувалися, а згідно частин першої та третьої статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, які висунуте обвинуваченні і лише в межах висунутого обвинувачення, за виключенням випадку самостійної зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. У зв`язку з цим підстави для зміни кваліфікації дій обвинувачених у кримінальному провадженні відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили злочини, передбачені частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України і дії кожного з них правильно кваліфіковані як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб (хуліганство) та умисне знищення офіційних документів.

Також суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини передбачені частиною першою статті 185, частиною другою статті 296 КК України і його дії правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна, та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб (хуліганство).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які належать до злочинів середньої тяжкості та невеликої тяжкості відповідно, те, що обвинувачений виступив ініціатором їх вчинення; особу обвинуваченого, який раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце роботи, утримує малолітню дитину, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки останній повністю визнав вину, засуджував свою поведінку, висловлював жаль з приводу вчиненого і бажання відшкодувати завдану шкоду та його активне сприяння розкриттю злочинів, оскільки він розповів про всі обставини вчинених злочинів, зокрема й знищення документів, які були відомі лише обвинуваченим, що відповідно до статті 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Крім того, суд враховує факт вчинення обвинуваченим злочинів у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Водночас суд не бере до уваги досудову доповідь органу з питань пробації відповідно до якої виправлення ОСОБА_5 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк неможливе та може становити високу небезпеку для суспільства, оскільки згідно наданих представником органу з питань пробації пояснень, вказаний висновок було зроблено без участі обвинуваченого, який на виклик не з`явився, за статичними даними, виходячи з характеру та кількості вчинених злочинів, віку обвинуваченого і обставин які обтяжують покарання. При цьому не враховувався сімейний стан обвинуваченого, його освіта, наявності у нього житла, його спілкування з рідними, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявні пом`якшуючі покарання обставини, які належать до динамічних даних і можуть враховуватися лише у разі з`явлення особи, відносно якої готується доповідь, до представника органу з питань пробації.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини другої статті 296 КК України, а за вчинення злочину, передбаченого, частиною першою статті 357 КК України необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строки в межах санкції частини першою статті 357 КК України, оскільки саме такі покарання є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування ним покарання у виді позбавлення волі, тому на підставі статті 75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробування, поклавши на нього, відповідно до статті 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 185, частиною другою статті 296 України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які належать до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки останній повністю визнав вину, засуджував свою поведінку, висловлював жаль з приводу вчиненого і бажання відшкодувати завдану шкоду та його активне сприяння розкриттю злочинів, оскільки він розповів про всі обставини вчинених злочинів, зокрема й вчиненої ним крадіжки, які були відомі лише йому, що відповідно до статті 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Крім того, суд враховує факт вчинення обвинуваченим злочинів у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Також суд враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно якої застосування до ОСОБА_6 покарання, альтернативного позбавленню волі, призведе до його виправлення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на строк в межах санкції частини першої статті 185 КК України, а за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини другої статті 296 КК України, оскільки саме такі покарання є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, а також висновки органу з питань пробації, які містяться у досудовій доповіді, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без відбування ним покарання у виді позбавлення волі, тому на підставі статті 75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробування, поклавши на нього, відповідно до статті 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які належать до злочинів середньої тяжкості та невеликої тяжкості відповідно; особу обвинуваченого, який раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки останній повністю визнав вину, засуджував свою поведінку, висловлював жаль з приводу вчиненого і бажання відшкодувати завдану шкоду та його активне сприяння розкриттю злочинів, оскільки він розповів про всі обставини вчинених злочинів, зокрема й знищення документів, які були відомі лише обвинуваченим, що відповідно до статті 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Крім того, суд враховує факт вчинення обвинуваченим злочинів у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Також суд враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно якої виправлення останнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини другої статті 296 КК України, а за вчинення злочину, передбаченого, частиною першою статті 357 КК України необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строки в межах санкції частини першою статті 357 КК України, оскільки саме такі покарання є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, а також висновки органу з питань пробації, які містяться у досудовій доповіді, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без відбування ним покарання у виді позбавлення волі, тому на підставі статті 75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробування, поклавши на нього, відповідно до статті 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирішуючи питання щодо цивільного позову, пред`явленого потерпілим до обвинувачених про відшкодування майнової шкоди у розмірі 63 458 грн. 31 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., суд виходить з наступного.

Як встановлено, потерпілим заявлено позовні вимоги про стягнення з обвинувачених майнової шкоди у вказаному вище розмірі, у зв`язку з: викраденням у нього грошових коштів, зокрема 900 дол. США, 1 000 грн. 00 коп. і 5 000 грн. 00 коп., а загалом, з урахуванням офіційного курсу долара США до гривні, на суму 29 402 грн. 86 коп.; викраденням телефону Iphone 5 вартістю 4 000 грн. 00 коп.; викрадення чоловічої сумки вартістю 212 грн. 95 коп.; викраденням шкіряного гаманця вартістю 609 грн. 17 коп.; пошкодженням мобільного телефону Nokia-630, вартістю 1 533 грн. 33 коп.; пошкодженням автомобіля та витратами на його ремонт, що становили 17 500 грн. 00 коп.; лікуванням зубів, на яке він витратив 4 200 грн. 00 коп.; відновленням документів, на які він витратив 6 000 грн. 00 коп. Відповідно загальна сума майнової шкоди визначена потерпілим, становить 63 458 грн. 31 коп.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 1 частини першої статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
З наведених правових приписів висновується, що право на відшкодування збитків, зокрема витрат на лікування тілесних ушкоджень, заподіяних в результаті злочину, має особа, яка понесла відповідні витрати.
Суд враховує, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні хуліганських дій, під час яких потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження, пошкоджено належний останньому автомобіль і мобільний телефон Nokia-630, ОСОБА_6 обвинувачується у викраденні належної потерпілому чоловічої сумки з документами, крім того ОСОБА_5 і ОСОБА_7 обвинувачуються у знищенні вказаних документів та сумки.

Водночас обвинуваченим не ставиться в провину викрадення у потерпілого грошових коштів, мобільного телефону Iphone 5 та шкіряного гаманця і їх винність у викраденні цих речей та коштів судом не вирішувалася. За таких обставин суд вважає недоведеними позовні вимоги потерпілого до обвинувачених в частині стягнення майнової шкоди, завданої викраденням грошових коштів на суму 29 402 грн. 86 коп., мобільного телефону Iphone 5 вартістю 4 000 грн. 00 коп. та шкіряного гаманця вартістю 609 грн. 17 коп., а загалом у розмірі 34 012 грн. 03 коп. (29 402 грн. 86 коп. + 4 000 грн. 00 коп. + 609 грн. 17 коп.).

Також суд вважає недоведеними позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинувачених на його користь витрат у розмірі 6 000 грн. 00 коп. на відновлення документів, які були знищені останніми, оскільки вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, зокрема квитанціями про здійснення відповідних платежі за видачу документів, проїзними документами про приїзд до інших населених пунктів для отримання документів тощо.

При цьому здійснені потерпілим у зв`язку з ремонтом пошкодженого автомобіля витрати на суму 17 500 грн. 00 коп., а також вартість викраденої та знищеної чоловічої сумки - 212 грн. 95 коп. і вартість пошкодженого мобільного телефону Nokia-630 - 1 533 грн. 33 коп. підтверджуються дослідженими судом належними і допустимими доказами (т.1 а.с. 64-67, т.2 а.с. 66-72). Витрати потерпілого на лікуванням зубів, пошкоджених в результаті побиття обвинуваченими, у розмірі 4 200 грн. 00 коп., повністю визнані обвинуваченими, які заявили, що згодні відшкодувати потерпілому витрати на лікування. Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки вказана вище шкода була заподіяна в результаті вчинення обвинуваченими, умисно, групою осіб, хуліганських дій, а також в результаті викрадення обвинуваченим ОСОБА_6 належної потерпілому сумки з документами, які в подальшому були знищені обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , суд приходь до висновку, що ця шкода підлягає стягненню з обвинувачених солідарно.

Отже, солідарно з обвинувачених на користь потерпілого в якості відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочинами, підлягає стягненню 23 446 грн. 28 коп. (17 500 грн. 00 коп. + 212 грн. 95 коп. + 4 200 грн. 00 коп. + 1 533 грн. 33 коп.).

Щодо позовної вимоги про стягнення з обвинувачених моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., то суд, керується положеннями статей 23, 1167 ЦК України, враховує характер вчинених обвинуваченими злочинів, їх майновий стан, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, що зумовлені заподіяними йому тілесними ушкодженнями, пошкодженням його автомобіля, знищенням його речей та документів, викликаними у зв`язку з цим негативними змінами у житті та пережитим емоційним стресом, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості. Відповідно суд вважає за необхідне задовольнити дану позовну вимогу частково, стягнувши солідарно з обвинуваченого на користь потерпілого в якості відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. 00 коп.
Витрати потерпілого на надання правової допомоги, а саме на оплату допомоги представника як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, здійснені на суму 8 200 грн., суд, відповідно до частини першої статті 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь потерпілого в рівних частинах, по 2 733 грн. 33 коп. (8 200 грн. /3), з кожного, оскільки розмір даних витрат є обґрунтованим та підтверджується належними доказами - довідкою-розрахунком і квитанцією №3322378.

З приводу процесуальних витрат, здійснених у ході досудового розслідування на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 5 948 грн. 45 коп. суд враховує, що дані витрати здійснені у зв`язку з розслідування злочинів, вчинених обвинуваченими, тому відповідно до частини другої статті 124 КПК України дані витрати підлягають стягненню на користь держави з обвинувачених в рівних частинах, по 1 982 грн. 82 коп. (5 948 грн. 45 коп. /3) з кожного.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили речові докази: дві порожні пляшки з під пива «Десант» ємністю по 0,5 л. кожна, уламки від телефону «Нокіа-630», уламки скла від автомобіля, чотири контрольні зразки змивів, знищити; сліди рук на чотирьох дактилотаблицях залишити в матеріалах справи; автомобіль «VOLKSWAGEN», моделі «Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 , зв`язку ключів у кількості 6 шт., шашку автомобіля «таксі» залишити у володінні їх власника ОСОБА_9 ; мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT19060DS та мобільний телефон Iphone» моделі A1332 залишити у володінні їх власника ОСОБА_7 ; пневматичний пістолет № НОМЕР_7 та магазин до нього, як знаряддя вчинення злочину необхідно конфіскувати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 127-129, 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України і призначити йому покарання:

- за частиною другою статті 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за частиною першою статті 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 185, частиною другою статті 296 КК України і призначити йому покарання:

- за частиною першою статті 185 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- за частиною другою статті 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 296, частиною першою статті 357 КК України і призначити йому покарання:

- за частиною другою статті 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за частиною першою статті 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 (РНОКПП - НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_7 (РНОКПП - НОМЕР_12 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП - НОМЕР_13 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) в якості відшкодування майнової шкоди, завданої злочинами, 23 446 (двадцять три тисячі чотириста сорок шість) гривень 28 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої злочинами, 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог щодо відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування витрат на надання правової допомоги 2 733 (дві тисячі сімсот тридцять три) гривні 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування витрат на надання правової допомоги 2 733 (дві тисячі сімсот тридцять три) гривні 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування витрат на надання правової допомоги 2 733 (дві тисячі сімсот тридцять три) гривні 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в якості відшкодування процесуальних витрат на залученні експертів для проведення судових експертиз 1 982 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 82 копійки

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в якості відшкодування процесуальних витрат на залученні експертів для проведення судових експертиз 1 982 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 82 копійки

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в якості відшкодування процесуальних витрат на залученні експертів для проведення судових експертиз 1 982 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 82 копійки

Речові докази:

- дві порожні пляшки з під пива «Десант» ємністю по 0,5 л. кожна, уламки від телефону «Нокіа-630», уламки скла від автомобіля, чотири контрольні зразки змивів знищити;

- сліди рук на чотирьох дактилотаблицях залишити в матеріалах справи;

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «Passat»,реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 , зв`язку ключів у кількості 6 шт., шашку автомобіля «таксі» - залишити у володінні їх власника ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT19060DS та мобільний телефон Iphone» моделі A1332 залишити у володінні їх власника ОСОБА_7 ;

- пневматичний пістолет № НОМЕР_7 та магазин до нього - конфіскувати.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1