ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4039/17
Провадження № 1-кп/210/512/17

"23" листопада 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої- ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001357 від 02 серпня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середня, одружений, пенсіонер, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В С Т А Н О В И В :
Так, 02.08.2017 року приблизно в 07 годин 15 хвилин водій ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 в світлий час доби, рухався по проїзній частині пр. Металургів з боку вул. Соборності в напрямку вул. Героїв АТО в Металургійному районі м. Кривого Рогу, швидкість його руху була близько 61,4 - 64,1 кілометри на годину.
В цей час по нерегульованому пішохідному переході позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України, навпроти б.36-а по пр. Металургів в м. Кривому Розі, з ліва на право по ходу руху автомобілю «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 проїзну частину пр. Металургів перетинав пішохід ОСОБА_7 .
Водій ОСОБА_5 в момент проїзду нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти б.36-а по пр. Металургів в м. Кривому Розі, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 18.1 Правил дорожнього руху України.
Однак, водій ОСОБА_5 діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, шляхом несвоєчасного застосування ним гальмування, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
-«1.5. ... бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні ...
загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,...»;
-«18.1 - Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на нерегульованому пішохідному переході, в районі б.36-а по пр. Металургів в м. Кривому Розі допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , контактувавши при цьому передньою частиною керованого ним автомобілю приблизно по центру.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка протікала з явищами перелому кісток склепіння та основи черепу, чисельних вогнищ крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, якаускладнилася у своєму перебігу розвитком набряку-набуханням головного мозку, чисельні садна в області спини, ліктьового суглоба, надключичної області, від яких він помер у 2-й міській лікарні м. Кривого Рогу не приходячи до тями.
Між порушенням ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіяння смерті ОСОБА_7 , є прямий причинний зв`язок.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені 02.08.2017 року інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив події, факти та обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, їх не оспорював. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просить суворо його не карати.

Потерпіла у судовому засіданні, зазначила, що її чоловік ОСОБА_7 близько о 05.40 годині поїхав на роботу. Близько о 10.00 годині знайомі повідомили її, що чоловіка травмував автомобіль. Матеріальну та моральну шкоду обвинувачений не відшкодував, вибачень з його сторони не було. Покарання просила призначити на розсуд суду.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим, сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України та визнає його винним за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, визначає щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, є пенсіонером, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога перебував з жовтня 1979 року з приводу вживання алкоголю, синдром залежності, знятий з обліку.
Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин, що спричинило смерть потерпілого, матеріальну та моральну шкоду потерпілій на даний час не відшкодував, за вказаних обставин, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 2 ст.286 України, у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального.
Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, суд бере до уваги, що обвинувачений є пенсіонером, щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодував, ДТП сталося на пішохідному переході та спричинило смерть потерпілого, що є суттєвою обставиною, впливає на тяжкість покарання, об`єктивних доказів того, що обвинувачений використовує транспортний засіб для заробітку, та це є єдиним джерелом його доходу не здобуто, суд приходить до висновку про необхідність застосування до винного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до обвинуваченого амністії, оскільки він є пенсіонером, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений просив клопотання задовільнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання на підставі п.п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до п."ґ" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 на момент вчинення злочину досяг пенсійного віку, вперше вчинив кримінальне правопорушення.
Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 02 серпня 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) 5_06/pravo1/T141185.html?pravo=1" title="Про амністію у 2014 році; нормативно-правовий акт № 1185-VII від 08.04.2014">Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_8 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований за ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 серпня 2017 року, а саме арешт автомобіля «Рено Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 04.12.2012 року належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Цивільний позов не заявлено. Витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст. 122-124 КПК України. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.09.20127 року обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, строк якого сплинув. Клопотань від прокурора щодо обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі п.« ґ » ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування основного та додаткового покарання за цим вироком.
Запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судово-автотехнічної експертизи від 13.09.2017 року у розмірі 989,60грн. (дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 60 коп.) на користь держави (УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпро Дніпропетровської області, номер рахунку 0004; МФО 805012; ; найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області; призначення платежу: за експертизу № 8/10.1/236 від 13.09.2017 року).

Скасувати арешт автомобіля «Рено Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 04.12.2012 року належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази:

-Автомобіль «Рено Логан» р.н. НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_9 , дозволивши використовувати та розпоряджатися ними на власний розсуд ( Т.1 а.с.19).
Матеріали кримінального провадження № 0001357 від 02 серпня 2017 року залишити при обвинувальному акті, справа № 210/4039/17, пр. № 1-КП/210/512/17.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1