УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
представника Херсонської виправної колонії №61: ОСОБА_4
представника лікарської комісії: ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від відбування покарання за хворобою, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, українець, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Херсонській виправній колонії №61 (далі за текстом - Херсонська ВК №61), звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання за хворобою.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник лікарської комісії підтвердив, що засуджений ОСОБА_6 страждає на туберкульоз легенів, захворів на цю хворобу у 2014 році. 01.02.2017 року засудженому поставлено діагноз «РРТБ легень (фіброзно кавернозний)», також засуджений страждає на цукровий діабет ІІ типу. Зазначив, що засуджений отримує необхідне лікування, стан його здоров`я є задовільним. Вказав, що зазначені захворювання включені до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, але у зв`язку з тим, що засуджений отримує лікування, ці хвороби визнані такими, що не перешкоджають відбуванню покарання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи свою позицію даними про стан здоров`я засудженого.

Представник ВК №61 просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав, аналогічних тим, на які послався прокурор.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши наведені в клопотанні доводи, суд вважає, що заявлене засудженим клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і це вбачається з наданих суду документів, що засуджений ОСОБА_6 у Херсонській ВК №61 відбуває покарання, призначене вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 01.06.2012 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 8 років позбавлення волі. Кінець строку 26.02.2019 року.

Згідно медичного висновку спеціальної лікарської комісії УДПтСУ у Херсонській області від 01.09.2017 року засуджений ОСОБА_6 хворіє на ряд хвороб, а саме: РРТБ легень(фіброзно-кавернозний), цукровий діабет ІІ тип, інсулінозалежний, середнього ступення важкості, субкомпенсований. Діабетична аніопатія. Діабетична полінейропатія нижніх кінцівок. Міопія слабкого ступеня обох очей, з яких такі хвороби, як РРТБ легень(фіброзно-кавернозний) та цукровий діабет ІІ типу, включена до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572.

За змістом ч. 2 ст. 84 КК України при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання за хворобою особи, яка має тяжку хворобу, крім психічної, що перешкоджає відбуванню покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставин.

Зазначене кореспондується і з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу" №8 від 28.09.73 року, із змінами, згідно з якими факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й ураховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_6 є особою, раніше неодноразово судимою, зокрема: вироком Червоногвардійського районного суду м. Донецька від 25.07.1979 року за ч. 2 ст. 140, ст. 45 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, вироком Київського районного суду м. Донецька за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, вироком Червоногвардійського районного суду м. Донецька від 30.07.1985 року за ст. 94, ст. 93, ч. 1 ст. 26, ст. 43 КК України до 15 років позбавлення волі, вироком Червоногвардійського районного суду м. Донецька від 26.06.2003 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вироком Ясиноватьсякого міського суду Донецької області від 23.02.2004 року за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна..

З довідки про стягнення та заохочення, що міститься в матеріалах справи, видно, що за весь період відбування покарання до ОСОБА_6 чотири рази застосовувалися стягнення, зокрема таке суворе стягнень, як поміщення в ДІЗО, три з яких за даними довідки на даний час погашені і не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого.

З характеристики засудженого видно, що адміністрацією колонії він фактично характеризується посередньо. Так, у характеристиці ОСОБА_6 вказано, що він не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумліно через особисту неорганізованість, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх на інших засуджених, перебуває на профілактичному обліку як особа схильна до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин.

З огляду на наведене, суд вважає, що в ході розгляду цієї справи не встановлено переконливих та достатніх даних, які б свідчили про обґрунтованість заявленого засудженим клопотання, у зв`язку з чим приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від відбування покарання за хворобою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня її проголошення.
СуддяОСОБА_1