Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
13 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0004980 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, офіційно не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, працюючого робітником ТзОВ ОЛДІ, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинувачеих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
10 березня 2016 року близько 02.30 год ночі ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину Наїр, що знаходиться за адресою: м. Рівне вул. Соборна, під час конфлікту з ОСОБА_10 , що виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар скляною пляшкою з-під пива в праву частину лобної ділянки, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в лобно-тім`яній ділянці голови справа.

10 березня 2016 року приблизно о 03.00 год ночі ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , знаходячись поруч з приміщенням більярдного клубу Дінаріс, що по вул. Соборна 197 в м. Рівне, вчинили розбійний напад на ОСОБА_10 , поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, в ході якого заволоділи його наплічною сумкою вартістю 500 грн, мобільним телефоном марки Нокіа 106.1 вартістю 352 грн, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Київстар, на рахунку якої було 10 грн, планшетом Леново А-5500-Н вартістю 2466,67 грн та коштами в сумі 230 грн, заподіявши при цьому легкі та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину у вчиненому, не оспорюють правильність кваліфікації дій і щиро розкаюються у скоєному.

Вироком Рівненського міського суду від 08 червня 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 187 КК України, і призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України чотири роки позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на чотири роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: на першу вимогу з`являтися до прокурора та суду, повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання.
Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі та постановлено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта по 439,08 грн з кожного.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненому та правильності кваліфікації їхніх дій, покликається на безпідставність застосування щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 положень ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки, таке покарання, на його думку, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених, враховуючи епізодичність злочинного діяння та його підвищену суспільну небезпечність.
Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання іі ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України штраф у розмірі 850 грн; за ч. 2 ст. 187 КК України сім років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити сім років позбавлення волі без конфіскації майна; ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України сім років позбавлення волі без конфіскації майна.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду залишити без змін, як законний і обгрунтований, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_10 в письмовій заяві просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, доводи обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 щодо законності оскаржуваного вироку, останнє слово ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується апелянтом в апеляційній скарзі і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Поряд з цим, призначаючи покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину ( класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного ( вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання, і призначив їм покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок його м`якості та не є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню особою інших злочинів, про що правомірно йдеться у поданій прокурором апеляційній скарзі.
За вимогами ч. 2 ст. 409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що помякшують покарання.

Як видно з вироку, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував їхнє щире каяття, сприяння в розкритті злочину, позитивну характеристику ОСОБА_5 та посередню ОСОБА_6 , позицію потерпілого, який не наполягав на позбавленні волі обвинувачених, оскільки йому відшкодована повністю завдана шкода, що слугувало і підставою для застосування ст. 69 КК України.

Однак, залишив поза увагою тяжкість вчиненого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, віднесеного законом до тяжких злочинів, спосіб його вчинення напад із нанесенням ударів ногами в голову та по тулубу потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, що знайшло своє підтвердження і при апеляційному розгляді кримінального провадження.

За таких обставин вирок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не можна визнати законним і обґрунтованим.

При призначенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує фактичну тяжкість вчиненого умисно злочину та його підвищену суспільну небезпеку, особи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , зокрема, особу ОСОБА_5 , який позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, особу ОСОБА_6 , який на даний час працевлаштований та позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебувають, обставини, що помякшують покарання щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди ОСОБА_5 , думку потерпілого ОСОБА_10 , який будь-яких матеріальних та моральних претензій до обвинувачених немає, що, на думку колегії суддів, в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів, і вважає за можливе призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до положень ст. 69 КК України, покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України, однак, лише у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, що вступив в дію 24.12.2015 року, і яким внесено зміни в ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід зарахувати його попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10.08.2016 року до 08.06.2017 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_5 засудити за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України - два роки і шість місяців позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання два роки і шість місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_6 засудити за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід - особисте зобов`язання щодо ОСОБА_6 змінити на тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під варту із залу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 рахувати з 13 березня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 10.08.2016 року по 08.06.2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду в складі Верховного Суду засудженими протягом трьох місяців з дня вручення їм копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3