Справа № 163/2088/17
Провадження № 1-кп/163/132/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження № 0000290 про обвинувачення
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцьк Волинської
області, проживаючої по

АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої,
заміжньої, середньо спеціальної освіти, не-
судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.2 ст.310 КК Укра-
їни, -
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона, в травні 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, на присадибній ділянці, що знаходиться у її користуванні та розміщена по АДРЕСА_1 , незаконно посіяла та до 21.07.2017 року незаконно вирощувала без мети збуту 543 (п`ятсот сорок три) рослини, які згідно висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС України від 28.07.2017 року за №508/502 відносяться до рослин виду «мак снотворний», тобто рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування снотворного маку в кількості 543 (п`ятсот сорок три) рослини.
Кримінальне провадження надійшло до суду у формі обвинувального акту та у підготовчому судовому засіданні його сторонами подано угоду про визнання винуватості, укладену 03 жовтня 2017 року між прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , яку останні просили затвердити.
Розглядаючи таке прохання сторін кримінального провадження, судом встановлено наступне.
За умовами укладеної угоди, ОСОБА_4 беззастережно та повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, за фактичними обставинами та в обсязі, викладеними в обвинувальному акті, кваліфікації таких її дій не оспорює.
Сторонами погоджено наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Узгоджено покарання, яке обвинуваченій ОСОБА_4 визначено за ч.2 ст.310 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
При узгодженні покарання, сторони погодили та врахували: обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, якими є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання характеризується позитивно, на її утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей.
Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе затвердити угоду, обвинувачена і її захисник проти цього не заперечили та погодились на призначення узгодженого покарання.
Суд, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, її права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, а також, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.
За інкримінованим обвинуваченням, ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнала себе винною в повному обсязі.
Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною, за ч.2 ст.310 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та внаслідок його скоєння шкода завдана лише суспільним інтересам, а тому, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченої ОСОБА_4 за ознаками ч.2 ст.310 КК України є правильною.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст.56, 65, 66, 69 КК України.
При узгодженні покарання, сторонами враховано наявність сукупності обставин, передбачених ст. 66 КК України, відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, дані про особу обвинуваченої, які з врахуванням ступеня суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин його скоєння, на переконання суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, та дають підстави для призначення останній більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.310 КК України.
Отже, виходячи з наведеного, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст.310 КК України застосувати до ОСОБА_4 положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.310 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк, погоджений сторонами угоди, який відповідає вимогам ст.56 КК України.
Обвинувачена також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в сумі 892 (вісімсот дев`яносто дві) гривні 32 копійки, слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в дохід держави.
Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання під час підготовчого судового засідання.
Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 03.10.2017 року у кримінальному провадженні №0000290, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, та призначити їй покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 892 (вісімсот дев`яносто дві) гривні 32 копійки судових витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.
Речові докази: десять господарських мішків, в яких знаходяться рослини снотворного маку в загальній кількості 538 (п`ятсот тридцять вісім) рослин; картонну коробку, в якій знаходиться 5 (п`ять) рослин снотворного маку, - які зберігаються в камері схову речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Головуюча суддя: ОСОБА_1