Справа № 136/804/17
провадження №1-кп/136/106/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2018 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 11 квітня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого водієм ФГ «Україна», одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2016 року, ОСОБА_3 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи із корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, приїхав на тракторі Т-40 до неогородженої та не охоронюваної території очисних споруд дочірнього підприємства «Липовецьводоканал» комунального підприємства «Вінницяоблводоканал», що знаходиться за межами населеного пункту с. Сиваківці, Липовецького району, Вінницької області. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу заїхав на вищевказану територію очисних споруд, звідки здійснив крадіжку брухту чорних металів вагою 300 кг на загальну суму 780 гривень 00 копійок і тим самим завдав ДП «Липовецьводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» матеріальної шкоди на вищевказану суму та з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому вказав, що він є батьком двох неповнолітніх дітей стосовно яких не позбавлений батьківських прав, тому надав згоду на застосування статті 1 п."в" Закону України "Про амністію у 2016 році", тобто звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на що вказує довідка видана Приборівською сільською радою Липовецького району; одружений; на утриманні має двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті не перебуває.
Судом також враховано досудову доповідь органу пробації, за висновками якого виправлення обвинуваченого можливе у громаді, оскільки для суспільства він становить низький ризик небезпеки.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив суд застосувати до нього амністію, мотивуючи тим, що він є батьком неповнолітніх дітей стосовно яких не позбавлений батьківських прав.
Відповідно до статті 1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з вказаних вище підстав, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016, № 1810-VIII, оскільки на день набрання чинності цим Законом він є батьком двох неповнолітніх дітей стосовно яких не позбавлений батьківських прав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.
В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 198, 00 (сто дев`яносто вісім гривень 00 коп.) гривень.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7