Справа № 727/1566/18
Провадження № 1-кп/727/165/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: Судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю сторони обвинувачення:
- прокурора ОСОБА_3
- потерпілої ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 01.02.2018 року біля 15.30 години, перебуваючи у підсобному приміщенні Чернівецької гімназії № 1 ім. Т.Г. Шевченко за адресою проспект Незалежності, 68 м. Чернівці, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу викрав з жіночої сумки належної потерпілій ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 400 грн., після чого з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд, чим завдав останній матеріальної шкоди на вказану суму.
В підготовчому судовому засіданні, потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, укладеної 07.03.2018 року. При розгляді вищенаведеної угоди, в порядку вимог ст. 474 КПК України, встановлено, що угода між потерпілою і обвинуваченим 07.03.2018 року укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України на умовах того, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин наведених вище; розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні; шкоду завдану злочином в повному обсязі потерпілій відшкодував. Сторони угоди погодились з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України та узгодили до призначення покарання останньому у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. в дохід держави.
На момент підписання 07.03.2018 р. угоди про примирення потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст.473 КПК України, підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в засіданні та підтверджено сторонами угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпіла ОСОБА_4 погодилася із тим, що буде позбавлена права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
В засіданні також було установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання ним угоди від 07.03.2018 року про примирення (ст.476 КПК України) потерпіла ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 07.03.2018 року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.
В засіданні потерпіла ОСОБА_4 і обвинувачений ОСОБА_5 підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 07.03.2018 р. між ними угоду та призначити погоджене ними покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. в дохід держави.
Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в засіданні не заперечувала проти кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 1 КК України та узгодженої сторонами угоди наведеної вище міри покарання. Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілої ОСОБА_4 що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, за пред`явленим йому обвинуваченням - ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому; збитки завдані злочином повністю потерпілій відшкодував, потерпіла ОСОБА_4 претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, що відповідно було нею підтверджено в засіданні.
Судом встановлено, що укладення 07.03.2018 року угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично сторонами угоди було підтверджено і в судовому засіданні. Також, встановлено, що угода про примирення між потерпілою і обвинуваченим від 07.03.2018 року відповідає вимогам закону та змісту в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення суд вірно кваліфікує за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) і вважає, що вона не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, досліджені матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого (а.с. 16 27 т.2), а саме що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відшкодував шкоду потерпілій, відсутність претензій матеріальної морального характеру з боку ОСОБА_4 , сприяв органу слідства в розкритті кримінального правопорушення. Крім наведеного, враховуються умови угоди про примирення, укладеної 07.03.2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , узгоджену сторонами угоди міру покарання і можливість обвинуваченого виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання, що ним було підтверджено в засіданні, пояснивши, що він працює по найму і має достатній заробіток. Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні та відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди. Обставин, що згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі узгодженої 07.03.2018 року сторонами угоди, міри покарання суд вважає, що її слід призначити ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи узгодженої сторонами угоди міри покарання, яке буде для ОСОБА_5 необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Отже, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно закону, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Речові докази в рамках кримінального провадження; судові витрати по справі відсутні; заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого не застосувалися.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд, ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому за даною нормою закону покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. в дохід держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Суддя ОСОБА_1