АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0003954 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 . Свої вимоги захисник мотивує необґрунтованою підозрою та надуманими ризиками, передбаченими ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами наданими до клопотання слідчого, а також зазначає про не доведення під час судового засідання прокурором обставин, що жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам. Захисник вказує, що її підзахисний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, а саме родину: престарілу матір інваліда, жінку, двох малолітніх дітей з якими проживає однією сім`єю. Крім того вказує, що слідчий суддя у мотивувальній частині ухвали невірно вказав прізвище потерпілого та частину статті 189 КК України за якою ОСОБА_7 вручена підозра.

Ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 години 25 хвилин 11 лютого 2018 року. Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України за фактом викрадення ОСОБА_9 , яке вчинено за попередньої змовою групою осіб, у виді позбавлення волі потерпілого не менше, ніж на 15 годин з моменту викрадення та вимагання від нього, із застосуванням фізичного насильства, грошових коштів у сумі 20 000 грн. Також, слідчий суддя встановив наявність ризиків у вигляді можливості підозрюваним незаконно впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти інший злочин.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого суді без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданні до клопотання слідчого матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою, колегія суддів вважає правильними та підтвердженими доданими до клопотання слідчого матеріалами.

Так, із матеріалів вбачається, що Дніпровським ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР під № 0003954 від 06 грудня 2017 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України, у якому ОСОБА_7 вручена підозра.(а.с.5, 6, 35-36, 48-51)

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття обґрунтованості підозри та критеріїв її визначення. Зокрема як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівста» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 року у справі Кумпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 року наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла би скоїти злочин.

Висновки слідчого судді про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України підтверджуються доданими до клопотання слідчого матеріалами, а саме: поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що саме ОСОБА_7 з іншими особами незаконно позбавили його волі, завдаючи фізичного страждання вимагали грошові кошти, поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що ними були віддані грошові кошти невідомим особам, протоколом огляду місця події від 14 грудня 2017 року, висновком експерта № 4250е. (а.с.11-18, 28-30)

Обґрунтованими є висновки слідчого судді, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів за які передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі. Крім того, 30 листопада 2017 року відносно підозрюваного Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалений вирок, який не набрав законної сили, що також свідчить про обгрунтованість висновку слідчого судді щодо наявності ризику у вигляді продовження ОСОБА_7 вчинення іншого злочину. Оцінюючи дані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи вище наведене колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає вимогам ст. 183 КПК України.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини про характеризуючі дані ОСОБА_7 , з урахуванням встановлених слідчим суддею обґрунтованої підозри та ризиків, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується доводів захисника щодо допущених слідчим суддею помилок в ухвалі про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 , то на думку колегії суддів це не є підставою для скасування ухвали, дані недоліки можуть бути усунуті в порядку ст. 379 КПК України, шляхом виправлення описки.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і мотивованим, ухвалене на підставі фактично з`ясованих обставин, підтверджених наданими до клопотання слідчого доказами, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись, п.1 ч.3 ст. 407, ст. 419, ст. 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2017 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 години 25 хвилин 11 лютого 2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4