Кримінальне провадження №1-кп/760/777/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої внесено подання ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28.10.2016 за №0012633, відносно ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор просить застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання ОСОБА_6 амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі вказаного клопотання.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання, яке підтримав потерпілий ОСОБА_4 , про повернення клопотання відносно ОСОБА_6 прокурору, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України.

Захисник ОСОБА_7 підтримала позицію представника потерпілого.

Особа, відносно якої внесено клопотання ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Вислухавши думки сторін, вивчивши зміст клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, суд приходить до наступного.

Так, 21.09.2017 до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , внесеному до ЄРДР 28.10.2016 за №0012633.

Відповідно до ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст.291 цього Кодексу, тобто відповідати вимогам, які ставляться до обвинувального акта, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Також, за змістом п.5 ч.2 ст.291 та ч.1 ст.505 КПК України таке клопотання повинно містити виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію вчиненого суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
В клопотанні прокурора зазначено, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто визначив правову кваліфікацію вчиненого суспільно небезпечного діяння, як кримінальне правопорушення.
В той же час, в самому клопотанні зазначено, що відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи №172 від 19.09.2017 у теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки шизоподібного розладу (згідно з МКХ-10, шифр Б 21), а саме: за своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, в період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_6 правопорушення, останній виявляв ці ознаки, тобто за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.
Тобто, у випадку встановлення під час досудового розслідування якщо особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності, то воно має кваліфікуватися як суспільно - небезпечне діяння, а не як кримінальне правопорушення.

Проте, з клопотання прокурора вбачається, що дії ОСОБА_6 , відносно якого внесено клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, прокурор кваліфікував як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а не як суспільно - небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, у тому числі, повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 291, 314 - 316 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28.10.2016 за №0012633, відносно ОСОБА_6 ,- повернути прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків в розумні строки.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1