1Справа № 335/3161/18 1-кс/335/2241/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000110 від 22.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИВ:
23 березня 2018 року слідчий СУ ГУ Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що 22.03.2018 до ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що громадянка України планує здійснити продаж дитини та умисно створює умови для вчинення злочину. 22.03.2018 до ГУНП в Запорізькій області із заявою про кримінальне правопорушення, що готується звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав пояснення про те, що 22.03.2018 в ранковий час доби він, знаходячись на ЗГТ «Універмаг Україна» знайшов сумку, в який знаходився планшет, зарядний пристрій до нього та копії документів у папці. Продивившись інформацію, яка міститься у пам`яті планшету, у ОСОБА_4 виникли сумніви про можливість вчинення невідомими особами кримінального правопорушення відносно дитини та після чого із вказаною інформацією він звернувся до органів поліції. Того ж дня ОСОБА_4 видав працівникам поліції: планшет фірми «GOCLEVER» моделі «tab A103» в корпусі чорно-білого кольору; зарядний пристрій до вказаного планшету «AC ADAPTER», чорного кольору; папка-накопичувач сірого кольору із наявними у ній двома файлами з копіями документів формату А4; сумку тканеву, чорного кольору із написом білого кольору «Thomas Sabo».

22.03.2018 слідчим СУ ГУНП виніс постанову про визнання вказаних предметів речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий в судове засідання надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 діючого КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Речі, вилучені під час проведення огляду, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 98, 167, 168, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000110 від 22.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 149 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 22 березня 2018 року, а саме:

- планшет фірми «GOCLEVER» моделі «tab A103» в корпусі чорно-білого кольору;

- зарядний пристрій до вказаного планшету «AC ADAPTER», чорного кольору;

- папки-накопичувачу сірого кольору із наявними у ній двома файлами з копіями документів формату А4;

- сумку тканеву, чорного кольору із написом білого кольору «Thomas Sabo».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1