Справа №345/1974/17
Провадження № 1-кс/345/568/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.10.2017 року м. Калуш
Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на дії слідчих СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаною скаргою посилаючись на те, що 06.06.2017 р., 19.12.2016р., 13.08.2016р., 23.11.2016р., 30.05.2016р., 09.09.2016р., 15.09.2016р., 16.02.2016р., 30.03.2016р., 23.03.2016р., 28.10.2016р. ОСОБА_4 до Калуської місцевої прокуратури, прокуратури області та Генеральної прокуратури м. Києва, Головного управління Національної поліції м.Івано-Франківська, до начальника Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області було подано сотні заяв і скарг про вчинення відносно неї дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ст.384 КК України (кваліфікується як відповідальність посадових осіб за завідомо неправдиві свідчення); ст.255 КК України (кваліфікується, як створення злочинної організації); ст.ст.364,366 КК України (кваліфікується, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей).
В даних заявах йшлося про те, що ОСОБА_4 , інвалід ІІІ групи, стала на захист, тобто довіреною особою ОСОБА_7 та сім`ї ОСОБА_8 , після того, як стала свідком жахливих злочинів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які на протязі 9 років катують цих людей. Після того, як ОСОБА_4 стала довіреною особою, злочинці три роки її життя перетворили на пекло, обзивали її нецензурними словами, водій із темно-зеленої машини намагався затягнути її у машину, а водій автомобіля № НОМЕР_1 намагався її переїхати. Проте слідчі на прохання зробити фоторобот вбивці лише усміхаються. А 13.10.2015р. обікрали машину ОСОБА_4 , заподіяли збитків на суму 100 000,00 грн., сфабрикували їй адміністративний позов №345/3053/15-п. Також у під`їзді її дому ОСОБА_4 біля ліфта штовхали, попереджали, погрожували вбивством. Сотні раз вона зверталася у прокуратуру та поліцію. При цьому дають одні відписки, мовляв «факти мають місце…». Такі жахіття робляться уже 9 років.
В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримала з наведених у ній підстав та доповненій скарзі від 04.10.2017 року, яка долучена до матеріалів справи.
Захисник ОСОБА_3 доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 ствердив, що протокол допиту свідка від 20.03.2016 року він не підписував, а також ствердив що слідчий експеримент проведений слідчими Калуського відділу поліції сфабриковано.
Слідчі СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин, проте їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).
Згідно з частиною 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, в тому числі: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина 5 статті 214 КПК України).
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.
Системний аналіз вищезазначених законодавчих положень дає підстави дійти висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають заяви чи повідомлення, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Зі змісту заяви ОСОБА_16 вбачається, що нею фактично ставиться під сумнів належність та допустимість доказів, які зібрані в ході досудового розслідування вищевказаних кримінальних проваджень.
Водночас слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий мають право подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими під час судового розгляду.
Зокрема, відповідно до ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ст.89 КПК України).
Крім того, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З метою спростування зібраних доказів в рамках вищевказаних кримінальних проваджень, ОСОБА_4 наділена, в порядку ст.93 КПК України, правом ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій, шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. При цьому постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Також ст. 96 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження з метою з`ясування достовірності показань свідка мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заява скаржника у даній справі не містить об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, передбачено ст.384 КК України, ст.255 КК України, ст.ст.364,366 КК України, що підтверджують реальність конкретної події злочину, про наявність усіх необхідних ознак злочину, а зводиться до незгоди скаржника з діями слідчих у конкретних кримінальних провадженнях, які на даний час перебувають на розгляді у Калуському міськрайонному суді та її суб`єктивної оцінки вказаних дій і ґрунтується лише на припущеннях щодо протиправності дій слідчих, а тому не відповідає вимогам ст. 214 КПК України.
Всебічне дослідження обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що скарга не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України,
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії слідчих СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: