АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0009139 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0009139 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт, всупереч вимог кримінально-процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини, містить істотні суперечності.
Зокрема, суд в ухвалі зазначає, що,згідно з положеннями ст. 307 КК України, до кримінально караних діянь віднесено незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, проте ні у фактичних обставинах справи, ні у формулюванні обвинувачення не зазначено про те, що ОСОБА_7 , за вказаних обставин, придбала та зберігала наркотичний засіб, психотропну речовину чи їх аналог, а зазначено про кристалічну речовину білого кольору, яка не відноситься до предмету ________________________________________________________

Справа №11-кп/796/2014/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_1
інкримінованого злочину.

Тобто, на думку суду, при викладенні фактичних обставин справи і формулюванні обвинувачення допущено істотні суперечності з правовою кваліфікацією дій обвинуваченої, які позбавляють суд можливості роз`яснити обвинуваченій суть обвинувачення на підставі ч. 1 ст. 348 КПК України.
Крім того, відповідно до ст. 293 КПК України саме на прокурора покладено обов`язок вручити обвинувальний акт, зокрема, обвинуваченій. Проте, з долученого до матеріалів провадження акта вбачається, що з невідомих підстав обвинувальний акт вручався слідчим, який і склав акт про відмову ОСОБА_7 від підпису на підтвердження такого вручення, що також було підтверджено обвинуваченою в судовому засіданні.

Таким чином, на думку суду, наведені порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту унеможливлюють призначення судового розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу про повернення обвинувального акта до Дарницького районного суду м. Києва для проведення підготовчого судового засідання.
На обґрунтування своєї позиції зазначає, що усі вимоги ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акта дотримані та обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, посилання суду першої інстанції на ту обставину, що в обвинувальному акті не конкретизовано, які дії обвинуваченої ОСОБА_7 органи досудового розслідування кваліфікують за ч. 2 ст. 307 КК України, є безпідставним, оскільки вони суперечать змісту обвинувального акту, в якому зазначено, які саме дії ОСОБА_7 вчинила, виходячи з тих фактичних обставин, які вважав встановленими прокурор.
До того ж, такі висновки суду не узгоджуються із вимогами кримінального процесуального закону, відповідно до яких під час підготовчого судового засідання, ще до призначення розгляду по суті, суд не вправі оцінювати ті обставини, які наведені в обвинувальному акті, однак суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні вдався до оцінки доказів, обґрунтованості кваліфікації діянь обвинуваченої, чим порушив вимоги ст. 314 КПК України.
Щодо того факту, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 вручався слідчим, який проводив досудове розслідування, що, на думку суду першої інстанції, є порушенням вимог ст. 293 КПК України, то апелянт вказує, що на виконання доручення прокурора, наданого слідчому в порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, останній вручив копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 та її захиснику.
Таким чином, як вказує апелянт, не має підстав вважати, що при складанні обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України, істотно порушено вимоги КПК України, як про це зазначено в ухвалі суду, а доводи, які наводить суд в ухвалі, не визначені законодавством, як істотні порушення процесуального закону, тому у суду не було законних підстав для повернення прокурору обвинувального акту, що свідчить про недотримання судом вимог ст. 314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який, підтримуючи доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції, а також захисника ОСОБА_6 та обвинувачену ОСОБА_7 , котрі заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вказуючи на законність та обґрунтованість ухвали суду в частині повернення обвинувального акта прокурору, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в ухвалі вказав на допущені при викладенні фактичних обставин справи і формулюванні обвинувачення суперечності з правовою кваліфікацією дій обвинуваченої щодо предмету інкримінованого їй злочину.

Проте, такі твердження суду першої інстанції суперечать змісту обвинувального акта, в якому у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення вказано про те, що ОСОБА_7 придбала та зберігала наркотичний засіб.
До того ж, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочину повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

Тому, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження і надання оцінки діянню обвинуваченої, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Що стосується вказаного судом порушення вимог ст. 293 КПК України та вручення обвинувального акта обвинуваченій та захиснику слідчим, а не прокурором, то колегія суддів звертає увагу на те, що, відповідно до даних журналу підготовчого судового засідання, стороною захисту не вказувалось на таке порушення, а тому суд, за наявності у нього сумнівів щодо наявності в даному випадку у слідчого права на вручення обвинувального акта обвинуваченій та захиснику, мав можливість з`ясувати це питання у прокурора, витребувавши відповідні документи.

Тому, на переконання колегії суддів, з огляду на посилання прокурора щодо здійснення слідчим вказаних дій (вручення обвинувального акта обвинуваченій та захиснику) за відповідним дорученням прокурора, наданим в порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, твердження суду про неможливість призначення обвинувального акта до розгляду та необхідність повернення його прокурору з цих підстав не є обгрунтованими.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора у провадженні щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0009139 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3