Справа № 363/439/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/114/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21.02.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
представника власника
майна: ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що прокурором та слідчим не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України, та в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази спричинення вказаним діянням небезпеки для життя чи здоров`я людей чи довкілля, не зазначено критеріїв (ознак) шкідливості відходів. Окрім того, з клопотання та доводів прокурора й слідчого не можливо прийти до висновку, які подальші дослідження вилученого майна, тобто, саме сідлового тягача та напівпричепу, збирається робити слідчий, не вказано, чому дане майно може бути віднесено до категорії речових доказів, а доводи про необхідність арешту транспортного засобу з метою його екологічного експертного дослідження є необґрунтованими.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 про арешт вантажного сідлового тягача «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом «СМТ W-25-50» реєстраційний номер НОМЕР_2 задовольнити та накласти арешт на вказане майно. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що в клопотанні про арешт майна вказано, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, а сідловий тягач «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом «СМТ W-25-50» реєстраційний номер НОМЕР_2 є знаряддям вчинення злочину, а сміття доказом, який підлягав безпосередньому дослідженню, у зв`язку з чим, на думку апелянта, не накладення арешту на майно фактично позбавило слідство можливості встановити всі фактичні обставини справи та проводити подальше досудове розслідування. Прокурор зазначає, що водієм транспортного засобу не було надано жодного підтвердження того, що машина із сміттям прямувала до санкціонованого сміттєзвалища.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити; представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Тобто, законодавцем встановлено вичерпний перелік випадків, коли може бути накладено арешт на майно.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України визначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно протоколу огляду місця події від 07 лютого 2018 року, на ділянці дороги розміром 10 м на 20 м, яка знаходиться неподалік цементного заводу на території Демидівської сільської ради між с. Демидів Вишгородського району Київської області та с. Синяк Вишгородського району Київської області на момент огляду знаходився вантажний сідловй тягач марки «DAF XF 105.460» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом «СМТ W-25-50» реєстраційний номер НОМЕР_2 із металевими бортами та тентом червоного кольору під керуванням ОСОБА_10 . Під час огляду дверцята до кабіни вказаного транспортного засобу були зачинені та у зазначеному транспортному засобі знаходилося сміття. Вказаний транспортний засіб було вилучено /а.п. 9/.
Відповідно до копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , сідловий тягач марки «DAF XF 105.460» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричеп «СМТ W-25-50» реєстраційний номер НОМЕР_2 червоного кольору на праві власності належить ОСОБА_9 /а.п.36/.
Вказані транспортні засоби Договором №1 про безоплатне користування майном (позики) від 02 січня 2018 року були передані громадянином ОСОБА_9 користувачу ФГ «АгроЗахідБуг» /а.п.31-32/, та відповідно до акту прийму передачі транспортного засобу від 02 січня 2018 року, були передані ФГ «АгроЗахідБуг» /а.п.33/.
Постановою слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 07 лютого 2018 року вантажний сідловий тягач марки «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричеп «СМТ W-25-50» реєстраційний номер НОМЕР_2 долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів /а.п.11/.
Однак, в наданих як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду матеріалах, відсутні відомості, які б підтверджували, що вказані транспортні засоби набули статусу речових доказів, у з`явзку з чим, накладення арешту на них суперечить вимогам КПК України, а в клопотанні слідчого не вказано жодних інших правових підстав для застосування такого заходу забезпечення в рамках кримінального провадження.
Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що в клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора не наведено обставин, які б вказували на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що доводи прокурора і слідчого про необхідність арешту транспортного засобу з метою його екологічного експертного дослідження є необґрунтованими, оскільки побутове сміття, яке знаходиться на автомобілі підлягає знищенню у встановленому порядку, а його зразки можуть бути відібрані для дослідження.
З огляду на наведене колегія судів не знаходить підстав як для задоволення апеляційної скарги прокурора, так і для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 про арешт майна залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
__________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4