АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1611/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/308/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2017 року, -

Встановила:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання Збаразької виправної колонії (№ 63) про звільнення від покарання за хворобою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Марганець Дніпропетровської області, яка до засудження проживала за адресою : АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, не працює, раніше не судима,

яка засуджена вироком Волноваського районного суду Донецької області від 30 травня 2014 року за ч. 1 ст 309, ч.2 ст.307, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі

В апеляційній скарзі захисник просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу якою задовольнити клопотання Збаразької виправної колонії (№63) .

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при вирішенні питання про звільнення від подальшого відбування покарання не було враховано практики ЄСПЛ, щодо необхідності врахувати стан здоров`я ув`язненого, адекватність медичної допомоги та лікування в місцях позбавлення волі, доцільність продовження застосування тримання під вартою у зв`язку із станом здоров`я заявника. Також судом не було встановлено чи отримує засуджена лікування наявних в неї захворювань, а у разі його отримання чи є це лікування адекватним, згідно з протоколами надання медичної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, що вважає ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 КПК України, має право вирішувати зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою.

Частина 2 ст.84 КК України передбачає можливість звільнення від покарання або від подальшого його відбування за таких умов: 1) особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної; 2) це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку; 3) врахування судом тяжкості вчиненого злочину, характеру захворювання, особи засудженого та інших обставин справи.

Зі змісту вказаної правової норм слідує, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Відповідно до роз`яснень, наданих у ППВСУ № 8 від 28.09.1973 року з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Згідно висновку спеціальної лікарської комісії УДПтСУ в Тернопільській області від 03 листопада 2017 року, засуджена ОСОБА_8 хворіє і її встановлено клінічний діагноз: ВІЛ-інфекція, ІV клінічна стадія. Важка імуносупресія (абсолютна кількість СД4 -105 кл/мкл). Кахексія (дефіцит ваги 16 %). Мультирезистентний туберкульоз (03.2017) легень (десимінований), Деструкція (-), Мікобактерії (-), Мікроскопічне дослідження (-), Культуральне дослідження (-), Гістологічне дослідження (0), Резистентність І (HRSE), Резистентність ІІ (-) Категорія 4, Когорта 1 (2017). Вогнище ураження головного мозку Mts , Токсоплазмос з вестибулярними судиними симптомами. Неврологічна мікросимптоматика. Інтоксикаційна енцецефолопфя з вираженим вестибулярним та цефалічним синдромами на грунті основногозахворювання. Хронічний гепатит в стадії мінімальної активності. Анемія ІІ ст.

У характеристиці виданій Збаразькою ВК №63 на засуджену ОСОБА_8 від 03.11 2017 року та у висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженої 03.11.2017 року відсутні дані, що свідчать про перешкоджання подальшого відбування покарання засудженою, внаслідок її хвороби. Засуджена характерезується задовільно.

Разом з тим, лікар ОСОБА_9 пояснила, що стан здоров`я засудженої на момент розгляду клопотання є стабільно важким, але не критичним, і ОСОБА_8 перебуває на стаціонарному лікуванні міжобласній спеціалізованій туберкульозній лікарня Збаразької ВК №63. Таким чином судом встановлено, що засуджена ОСОБА_8 дійсно хворіє. Однак її хвороба не перешкоджає подальшому відбуванню призначеного їй покарання.

Крім того, згідно вищевказаної ППВСУ, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Так, судом першої інстанції відповідно до вимог Закону було враховано характер і тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженої ОСОБА_8 , яка характеризується за час відбування покарання задовільно та те, що вона відбула 6 місяців призначеного покарання, залишилося до відбування значний термін 5 років 6 місяців. За даним вироком засуджена оголошувалася у розшук.

Крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази наявності згоди близьких родичів засудженої, які б мали можливість здійснювати за нею догляд.

Колегія суддів приходить до висновку, про те, що суд першої інстанції на підставі належно досліджених матеріалів справи, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженої ОСОБА_8 .

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2017 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2