В И Р О К
іменем України
27 жовтня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000196 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працював водієм 45-ї Державної пожежно-рятувальної частини Первомайського району Харківської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,

у с т а н о в и в:
26 лютого 2017 року о 00:30 годині працівниками СРПП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області по вул. Чернобильців у м. Первомайському Харківської області у відношенні ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення тимчасово затримано автомобіль "OPEL OMEGA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував останній, та в подальшому доставлено на спеціальний майданчик Первомайського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Первомайський Харківської області, вул. Харківська, 1.

Того ж числа, о 03:15 годині ОСОБА_4 маючи умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, з метою ухилення від можливої відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, заздалегідь знаючи, що вказаний вище транспортний засіб був затриманий співробітниками поліції та поставлений на спеціальний майданчик тимчасового утримання в м. Первомайському Харківської області, звернувся по телефону до чергової частини Зміївського ВП ГУНП в Харківській області про вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України, а саме незаконного заволодіння вищезазначеним транспортним засобом поблизу будинку №16 по вул. Привокзальній в с. Безпалівка Зміївського району Харківської області.

Після цього, того ж числа, о 06:30 годині, перебуваючи за вищевказаною адресою, будучи попередженим слідчим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, подав письмову заяву за фактом начебто незаконного заволодіння вищезазначеним транспортним засобом, про що поставив свій підпис у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується).

Крім того, 26 лютого 2017 року о 03:15 годині ОСОБА_4 звернувся по телефону до чергової частини Зміївського ВП ГУНП в Харківської області про вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України, а саме про незаконне заволодіння його транспортним засобом "OPEL OMEGA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку №16 по вул. Привокзальній в с. Безпалівка Зміївського району Харківської області. Вказане повідомлення було зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події за №1060 від 26.02.2017 року. В подальшому, в порядку ст. 214 КК України за поданою письмовою заявою ОСОБА_4 26.02.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Того ж дня, в період часу з 11:00 години по 11:40 годину ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні буд. АДРЕСА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, про що поставив свій підпис у протоколі допиту потерпілого від 26.02.2017 року, діючи з метою приховування дійсних обставин у кримінальному провадженні, умисно надав завідомо неправдиві показання про те, що 25.02.2017 року в період часу з 22:00 години по 22:30 годину невстановлена особа незаконно заволоділа вищезазначеним автомобілем, що знаходився поблизу буд. №16 по вул. Привокзальній Зміївського району Харківської області.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив: завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 383 КК України; завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 384 КК України.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочинів, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується його показаннями під час судового розгляду, де він повністю визнав себе винним та показав, що дійсно, за вищевказаних обставин, 26.02.2017 року, після того як його автомобіль був затриманий працівниками поліції через те, що він керував автомобілем у стані сп`яніння, він звернувся до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області та завідомо неправдиво повідомив про вчинення невідомою особою незаконного заволодіння його автомобілем. Надалі, під час допиту у якості потерпілого, він надав завідомо неправдиві показання під час досудового розслідування кримінального провадження, яке проводилося за його заявою про незаконне заволодіння автомобілем. Зазначені злочини він вчинив з наміром уникнути відповідальності за керування автомобілем у нетверезому стані.

У вчинених злочинах щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену кримінальним законом відповідальність.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винним: у завідомо неправдивому повідомленні слідчому про вчинення злочину, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 383 КК України; у завідомо неправдивому показанні потерпілого під час провадження досудового розслідування, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 384 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, визнається щире каяття, що виявилося у готовності нести передбачену законом відповідальність.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості; обставину, що пом`якшує покарання, обставину, що обтяжує покарання; особу винного, який раніше не судимий (а. п. 55), під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 56), за місцем проживання скарг на нього немає (а. п. 54), має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. п. 49), перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 (а. п. 48), яка крім спільної дитини, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 (а. п. 50, 51), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.

Під час судового провадження від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання, у якому він просив застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника і просив застосувати у відношенні нього амністію та звільнити від покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 закону про амністію.

Під час вирішення клопотання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з пунктом "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" (який чинний з 07.09.2017 року), підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році", питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Обвинувачений ОСОБА_4 є винним у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", сам обвинувачений ОСОБА_4 також підписав подане захисником клопотання та просив під час судового розгляду про звільнення його від покарання по амністії.

На день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році", ОСОБА_4 має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні якого не позбавлений батьківських прав. (а. п. 49).

Обвинувачений не відноситься до осіб, до яких амністія не застосовується, відповідно ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" та ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

За таких обставин, обвинуваченого ОСОБА_4 належить звільнити від покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винним у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 383 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 384 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження на строк 2 (два) роки, призначеного за даним вироком.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: