АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/57/18 Справа № 698/1340/14-к Категорія: ч.1 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС (4 категорії), не судимого:

обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України,-

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 10 липня 2014 року близько 21 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після спільного розпиття алкогольних напоїв з малолітньою ОСОБА_8 , завів її до спальної кімнати будинку, за місцем свого проживання, який розташований по АДРЕСА_1 . Перебуваючи на дивані даної кімнати, достовірно знаючи, що остання являється малолітньою і не досягла статевої зрілості оголив її та оголив своє тіло. Після чого умисно, з метою задоволення своєї пристрасті, посягаючи на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_8 , без будь-якого примусу з його боку за її добровільною згодою, вступив з останньою в статеві зносини природнім способом. Згідно висновку експерта № 212 від 26.08.2014 року, враховуючи вік потерпілої малолітньої ОСОБА_8 , - 12 років вбачається, що вона статевої зрілості не досягла.

Вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 155 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст. 155 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі. Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не було обрано.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави до Державного бюджету України 786 грн. 24 коп. процесуальних витрат, за проведення судово - технічної експертизи відео та звукозапису.

Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вказаний вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду, посилаючись на неповноту судового розгляду та на те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого про задоволення апеляційних вимог, думку прокурора про безпідставність апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Даних положень наведеного вище кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався повністю.

Так, висновки суду 1 інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 155 КК України статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості, на підставі зібраних у кримінальному провадженні та детально досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку є обґрунтованими.

При цьому, місцевий суд обгрунтовано послався на:

- показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , з яких вбачається, що вона з ОСОБА_7 вступила в статевий акт, який був у неї першим у житті, внаслідок даного статевого акта вона завагітніла та на даний час родила дитину, хоча обвинувачений цього не признає;

- показання законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , з яких вбачається, що її донька мала статеві відносини з ОСОБА_7 ;

- показання свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що в кінці червня 2014 року він разом з ОСОБА_7 розпивали спиртні напої за місцем проживання останнього, де після 20.00 год. до приміщення гаража прибули дівчата ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де вони всі разом пили пиво. Після чого вони всі разом пішли до хати, а потім він вийшов покурити, а за ним вийшлаі ОСОБА_12 , з якою вони пішли в гараж, а ОСОБА_7 , залишився в хаті з ОСОБА_13 і вдвох в хаті вони були близько 20- 30 хвилин;

- показання свідка ОСОБА_14 , з яких вбачається, що вона разом з ОСОБА_15 на запрошення ОСОБА_7 прийшли до його домоволодіння, де потім в гаражі пили алкогольне пиво, а через 30 хв., пішли всі разом в хату. Через деякий час вони з ОСОБА_16 вийшли з хати, а ОСОБА_17 з ОСОБА_7 залишилися в одній із кімнат будинку. Десь через 15-20хвилин вона повернулася до цієї кімнати і помітила, що світло було виключене, а тому вона його включила та помітила, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 лежать на дивані укриті одіялом. Після чого вона включила функцію відеозапису на своєму мобільному телефоні та почала це знімати. А далі вона стягла з них одіяло та помітила, що ОСОБА_7 лежить абсолютно голим, а на ОСОБА_18 не було бюзгалтера на такі її дії останні нормально відреагували і потім з ОСОБА_17 вони разом пішли додому. Зняте відео вона показала спочатку ОСОБА_19 , а далі «перекинула» йому на телефон;

- показання свідка ОСОБА_19 , з якого вбачається, що в липні чи серпні 2014 року йому «перекинула» на телефон відео ОСОБА_14 та повідомила, що вона його особисто зняла. На тому відео він впізнав свою однокласницю ОСОБА_20 , яка перебуваючи в якійсь кімнаті лежала на ліжку;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , з якого вбачається, що її син ОСОБА_19 , показав її чоловікові та своєму батькові відео, яке йому «перекинула» ОСОБА_14 . Після чого її чоловік наказав синові видалити це відео з телефону, а їй розповів, що на тому відео він впізнав однокласницю їх сина ОСОБА_20 , яка лежала в постелі під одіялом з якимось чоловіком і коли хтось зняв одіяло то було видно, що та була гола;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , з якого вбачається, що в 2014 році працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку Катеринопільського РВ УМВС в Черкаській області і в серпні 2014 року безпосередньо займався розкриттям злочину вчиненого, щодо неповнолітньої ОСОБА_8 , про вчинення якого письмово повідомила мати останньої;

- фактичні дані, що містяться у висновку судово-психіатричної експертизи № 476 від 24.09.2014 року ОСОБА_7 ;

- фактичні дані, що містяться у висновку судово-технічної експертизи відео та звукозапису від 21.11.2014 року, згідно якої відеофонограма розмови, що зафіксована у файлі «video- 2014-06-27-23-15-20. mp 4» на диску для лазерних систем зчитування ARITA CD-R 80 min 700 МВ, не є змонтованою і дана відеофонограма була оглянута в судовому засіданні;

- фактичні дані, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 212 від 26.08.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_8 статевої зрілості не досягла та виявлено на момент її огляду порушення цілісності дівочої плівки у вигляді сіро-білого рубця, якому більше двох тижнів;

-висновок судово психолого-психіатричної експертизи № 426 від 27.08.2014 року, відповідно до якого потерпіла могла правильно сприймати обставини, які мають значення по справі і давати по ним відповідні покази, могла в повній мірі розуміти характер та значення вчинюваних відносно неї протиправних дій, неповною мірою значення цих дій.

Доводи обвинуваченого про те, що пред`явлене йому обвинувачення ґрунтується на припущеннях, судом 1 інстанції проігноровано його покази про те, що він з потерпілою в статеві відносини не вступав, оскільки не було проведено генетичну експертизу та не встановлено точну дату події, є помилковими. Оскільки, зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні суду 1 інстанції докази в їх взаємозв`язку та аналітичній об`єктивній оцінці, є послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам злочину, є належними, допустимими та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом події злочину, обставини його вчинення та винуватість ОСОБА_7 у його скоєнні.

Зокрема, місцевим судом вірно встановлено дату події інкримінованого йому злочину, оскільки сама потерпіла зазначила, що дана подія відбулась саме 10.07.2014 року і у цій частині показання її узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_23 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_7 . У свою чергу, твердження апелянта про те, що у справі не було проведено експертизи, а відтак не встановлено його батьківства, на думку колегії суддів є необгрунтованими, оскільки, дана обставина не впливає на кваліфікацію ч.1 ст.155 КК України.

Таким чином, вірно встановивши всі обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.155 КК України як статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.

Призначене ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, відповідає положенням ст.65 КК України, оскільки призначене у межах санкції інкримінованого злочину з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, його особи, який має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, під наглядом у психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено. Обставини, що обтяжують його покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним і обґрунтованим, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого - без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст. ст. 291, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.155 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :