Номер провадження: 11-кп/785/494/18
Номер справи місцевого суду: 496/4091/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
20.02.2018 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 від 31 жовтня 2017 року. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.310 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст.310 КК України 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання.

Не погодившись з вказаним вироком суду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Перевіривши зміст апеляційної скарги прокурора та вирок суду першої інстанції, приходжу до висновків про таке.

Відповідно до ч.1 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст.394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.2 ч.4 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

При цьому, ч.4 ст.469 КПК України, передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності НАБУ за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності НАБУ, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Разом з тим, стаття 474 КПК України передбачає загальний порядок судового провадження на підставі угод.

Частиною 7 ст.474 КПК України передбачено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що угода між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором була укладена відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, при цьому перешкоди для укладення такої угоди, передбачених ст.474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції затвердив угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому така згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода може бути укладена, а також призначив покарання, узгоджене сторонами угоди.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави, передбачені п.2 ч.4 ст.394 КПК України, з яких прокурор може оскаржити даний вирок.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у Постанові Пленуму ВССУ "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" №13 від 11 грудня 2015 року. Зокрема, згідно з п.22 вказаної Постанови, вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК. Зокрема, сторони, а також прокурор у провадженні на підставі угоди позбавлені можливості оскаржувати таке судове рішення у зв`язку з істотним порушенням положень КПК, передбачених ст.412 КПК, та неправильним застосуванням норм КК. У зв`язку з чим суд, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст.394 КПК, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, вважаю, що прокурор, у даному випадку, не має процесуального права на подачу апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи те, що прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 просить скасувати вирок, виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК України, то вважаю, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора та повернути її останньому.

Керуючись ч.4 ст.314, ч.1 ст.392, ч.4 ст.394, ч.4 ст.399, ч.4 ст.469 КПК України, суддя-доповідач, -
УХВАЛИВ:
Відмовити прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_5 .
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою повернути прокурору ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2