АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3359/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФРЕГАТ» - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та накладено арешт на предмети та документи, вилучені 09.03.2017 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у головному офісі ТОВ «Торговий Дім - «Фрегат» () за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, а саме: прозорий файл в якому мітяться документи щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТД «Фрегат» з ТОВ «ТД Імперіал» (), на 3 арк.; прозорий файл в якому містяться документи щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТД «Фрегат» з ТОВ «Овація» (), на 48 арк.; прозорий файл в якому містяться документи щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТД «Фрегат» з ПрАТ «Галіція дистилері» (), на 111 арк.; НЖМД марки «Samsung», sSOMQJDSP923662; НЖМД марки «Seagate», s5JVS90R6; НЖМД марки «Samsung», sSOV3JABQ509458; печатка з написом «Торговий Дім - Фрегат», ідентифікаційний код 36100206; штамп з підписом (факсиміле); штамп з підписом «Торговий Дім - Фрегат» 5»; штамп з підписом «Торговий Дім - Фрегат» 3»; печатка з написом «Для податкових накладних Торговий дім - Фрегат»; печатка з написом «Для податкових накладних «Едельвейс-ТВ»; штамп з написом Товариство з обмеженою відповідальністю «Едельвейс-ТВ 5»; штамп з написом Товариство з обмеженою відповідальністю «Едельвейс-ТВ 1».

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, та прийшов до висновку про необхідність його задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, генеральний директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФРЕГАТ» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу без з`ясування всіх обставин справи, з урахуванням того, що слідчим ОСОБА_9 не надано слідчому судді інформацію про наявність станом на 17.05.2017р. ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2017 р., якою зобов`язано слідчого ОСОБА_9 повернути ТОВ «Торговий Дім-«Фрегат» вилучені 09.03.2017p. у офісному приміщенні документи.

Також апелянт вказує про порушення слідчим процесуальних строків звернення до суду із клопотанням про арешт майна, оскільки предмети вилучено 09 березня 2017р., а клопотання подано до суду 17 травня 2017 р., тобто, як стверджує директор товариства, з порушенням ст. 171 КПК України.

Додає, що клопотання слідчого, в порушення вимог ст. 172 КПК України, розглянуто судом без повідомлення власника майна.

Далі апелянт стверджує, що слідчим не надано належних та допустимих доказів наявності обґрунтованої підозри та того, що арештоване майно має значення для кримінального провадження, як і не надано обґрунтувань можливості його використання як доказу. Додає, що товариством «Торговий Дім-«Фрегат» надано документацію на підтвердження законного походження вилученої алкогольної продукції.

Також апелянт вказує, що, на момент розгляду слідчим суддею клопотання, вилучені в офісному приміщенні документи, носії інформації та печатки знаходились у слідчого, а тому, як вказує автор апеляційної скарги, об`єктивно не існувало загрози їх знищення чи пошкодження.

У підсумку директор товариства зазначає, що слідчим, під час розгляду клопотання, не надано суду жодних експертних висновків, протоколів дослідження носіїв інформації, з урахуванням того, що з моменту вилучення алкогольної продукції минуло більш ніж два місяці.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причин пропуску такого строку зазначає, що оскаржувану ухвалу слідчим суддею постановлено без виклику у судове засідання власника майна, про оскаржувану ухвалу товариству стало відомо 12.06.2017 року, з матеріалами справи апелянт ознайомився 13.06.2017 року, апеляційна скарга подана до суду 16.06.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймали, про оскаржувану ухвалу товариству стало відомо 12.06.2017 року, з матеріалами справи апелянт ознайомився 13.06.2017 року, а з апеляційною скаргою звернувся до суду 16.06.2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000566, відомості про яке 21.11.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на предмети та документи, вилучені 09.03.2017 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у головному офісі ТОВ «Торговий Дім - «Фрегат» () за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2017 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Твердження автора апеляційної скарги про те, що слідчим не надано належних та допустимих доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки необхідність доведення обгрунтованої підозри має місце у разі накладення арешту з метою, передбаченою пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, що у цьому випадку не мало місця, з огляду на мету арешту, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Посилання апелянта на те, що слідчим не надано обґрунтувань можливості використання майна, на яке він просить накласти арешт, як доказу у даному кримінальному провадженні, слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до постанови про визнання предметів та документів речовими доказами від 15 березня 2017 року, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки орган досудового розслідування дійшов висновку, що виявлені та вилучені 09.03.2017 року в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, предмети та документи можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні (а.с.18). З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання апелянта на відсутність даних про те, що арештоване майно має значення для кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги в частині надання товариством документації на підтвердження законного походження вилученої алкогольної продукції, не є предметом розгляду при вирішення питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого відбувся без повідомлення власника майна заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

Крім того, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, у відповідності до вимог с. 173 КПК України, і твердження апелянта про те, що слідчим ОСОБА_9 не надано суду інформації про наявність станом на 17.05.2017 р. ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2017 р., з урахуванням того, що, відповідно до вимог Закону, слідчий не позбавлений можливості повторного звернення до суду із клопотанням про арешт майна, що мало місце у даному випадку, а тому посилання генерального директора на порушення слідчим строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, слід визнати непереконливими.

Що стосується доводів апеляційної скарги про ненадання слідчим суду жодних експертних висновків та протоколів дослідження інформації, то дані обставини не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та відмови у накладенні арешту, оскільки накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів можливо зокрема на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, що у цьому випадку і мало місце з огляду на наявність постанови про визнання майна речовим доказом саме через його відповідність положенням ст. 98 КПК України.

Також не є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення і посилання автора апеляційної скарги на те, що вилучене майно перебувало у слідчого, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 168 КПК України.

Крім цього, з доданих слідчим до свого клопотання доказів вбачається доведеність необхідності арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

З урахуванням наведеного, аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на предмети та документи, вилучені 09.03.2017 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у головному офісі ТОВ «Торговий Дім - «Фрегат» () за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо того, що ухвала слідчого судді постановлена без з`ясування всіх обставин справи і є незаконною, слід визнати непереконливими.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 та накладено арешт на предмети та документи, вилучені 09.03.2017 року в ході обшуку у головному офісі ТОВ «Торговий Дім - «Фрегат» () за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, залишити без змін, а апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФРЕГАТ» - ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4