Справа №480/1851/17 09.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/211/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 539 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2017 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю м. Миколаєва, громадянину України, який має неповну середню освіту, неодруженому, раніше судимому
- відмовлено у задоволенні подання про застосування амністії.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженого.
Просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області та застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Ольшанська виправна колонія №53» про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженого.
Не погоджується з рішенням суду першої інстанції вважає, що суд при винесенні ухвали відносно нього безпідставно керувався п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Посилаючись на п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», зазначає, що судом не було взято до уваги, що відносно нього була застосована ст. 75 КК України, а злочин за який його засуджено не являється особливо тяжким.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Начальник Державної установи «Ольшанська виправна колонія (№53)» звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з амністією, посилаючись на те, що засуджений скоїв злочин, що не є тяжким, не поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я та відбув 1/4 частину призначеного судом покарання.
3 липня 2012 року відносно ОСОБА_6 ухвалено вирок Центральним районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання, у виді одного року шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2012 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виі двох років шести місяців позбавлення волі.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме, що амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 засуджений:
3 липня 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
19 лютого 2013 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2012 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Тобто, ОСОБА_6 після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисний злочин.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування відносно засудженого ОСОБА_6 . Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році».
З цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Є необґрунтованими посилання апелянта щодо звільненні його від відбування покарання за попереднім вироком та тяжкості злочину, за який він відбуває покарання, як підставу для звільнення за актом амністії, так як п. «а» ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році» забороняє застосування амністії до осіб, які після ухвалення вироку, незалежно від звільнення від відбування покарання чи ухвалення реального його виконання, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин, не залежно від ступеня тяжкості.
З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 405, 407, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання про застосування відносно ОСОБА_6 . Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році» залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:
Судді: