ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 09.12.2017р. за №0002752 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 17.04.2015р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік; 2) 09.06.2015р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців; 3) 25.08.2016р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 12.10.2017р. на підставі ЗУ «Про амністію в 2016 році», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості за які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин при таких обставинах:

Так, 09 грудня 2017р. приблизно о 10.00год., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з шафи відеокамеру фірми «Сanon», моделі «MV940», вартістю 300,00грн., яка належить ОСОБА_5 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився. Просить суворо не карати, в скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити покарання на розсуд суду.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше був судимий за аналогічні злочини, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, відбував покарання реально, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, знову вчинив аналогічний злочин, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особистості, не працює, постійного джерела доходу немає, не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців немає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді арешту, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, підстав для обрання обвинуваченому запобіжному заходу до набрання вироком суду законної сили суд не знаходить.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368,370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді арешту строком 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Речові докази відеокамеру фірми «Сanon», моделі «MV940», яка передана на зберігання до камери схову Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

22.01.2018