1Справа № 334/8806/16-к 1-кп/335/205/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000108, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2015 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження № 0000108, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2015 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення його до розгляду.
Захисник в судовому засіданні вважав за можливе призначити справу до судового розгляду.
Обвинувачений в судове засідання не зявився.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони, кваліфікуючих ознак та наслідків конкретного кримінального правопорушення
Враховуючи зазначене нормативне обґрунтування, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт по даному провадженню не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить формулювання у вчиненні якого злочину обвинувачується ОСОБА_7 , зазначено лише у вчиненні яких дій він обвинувачується.
При цьому, суд звертає увагу, що законодавцем розділено поняття правова кваліфікація кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення. Таким чином, посилання на правову кваліфікацію дій обвинуваченого не є тотожним із зазначенням у вчиненні якого злочину він обвинувачується.
До того ж, незрозумілою є правова кваліфікація дій ОСОБА_7 : це участь в діяльності терористичної групи, підконтрольній терористичній організації, чи це участь у діяльності терористичної організації.
Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та саме обвинувачення викладно неконкретно, обвинуваченому інкриміновано участь в терористичній організації, в той же час в обвинувальному акті неодноразово стверджується про його участь в непередбачених законом збройних формуваннях, що згідно Кримінального Кодексу не є тотожнім і потребує визначення.

В подальшому вказано, що ОСОБА_7 приймав участь у збройній протидії військовослужбовцям Збройним силам України, іншим військовим формуванням України та співробітникам правоохоронних органів України, які залучені до проведення антитерористичної операції на території Донецької області, але не вказано коли, де, та за яких обставин це відбувалось.
Окрім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 , приймав участь в діяльності терористичної групи, підконтрольній терористичній організації „ДНР, з 01.07.2014 року та по теперішній час, продовжує терористичну діяльність.
Однак, при цьому не вказано конкретно по який час ОСОБА_7 приймав участь у діяльності терористичної організації, термін «по теперішній час» є неконкретним, оскільки у разі ухвалення обвинувального вироку суд буде позбавлений права самостійно виходити за межі обвинувачення і вказувати іншу дату, а вказівка «по теперішній час» буде відповідати даті ухвалення вироку. Не вказано також коли і які конкретні дії стосовно участі у діяльності терористичної організації вчиняв ОСОБА_7 .
Отже, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, він підлягає поверненню прокурору.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
Згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування, можливість застосування якого можлива за наявності передбачених законом підстав, а саме наявності інформації про переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.Крім того, будь-яких спеціальних норм при проведенні підготовчого судового засідання КПК України не передбачає. Можливість проведення засідання без обвинуваченого передбачена лише в стадії судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.
Крім того одним з важливих критеріїв забезпечення права на захист особи щодо якої здійснюється відповідно до КПК обовязкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувачення, яке було пред`явлено ОСОБА_7 відноситься до особливо тяжких злочинів, а тому участь захисника відповідно до ч.1ст. 52 КПК є обовязковою з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
З доданих до обвинувального акту документів неможливо зробити висновок, чи дотримано органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, передбаченоїкримінальним процесуальним кодексом України, оскільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Як зазначено в Реєстрі матеріалів досудового розслідування 12.12.2016 року з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги залучено захисника ОСОБА_8 , тоді як копію обвинувального акту отримав захисник ОСОБА_6
КПК України із цього приводу зобовязує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (ст.7). При цьому задекларовано, що у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобовязаний обгрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя (ч.5 ст.374 КПК).
Крім того, ЄСПЛ наголошує: жодна справа не повинна бути розглянута, якщо особа протягом часу, який дозволяє їй зявитися до суду й підготувати свій захист, не була повідомлена повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно уникала правосуддя (що не вбачається з реєстру процесуальних дій у ході спеціального досудового розслідування).
Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
«а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого протии нього;
«b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».
Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК, зокрема, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ, в т.ч. зазначеної вище.
При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України, що тягне за собою повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст.ст. 291, 314,372 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 15.09.2015 року, відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі семи днів після її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3