Справа № 570/3022/17
Провадження № 1-кп/163/147/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
29 листопада 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль кримінальне провадження№0000006 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України, -

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про накладення арешту на належне обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на рахунках останніх, відкритих в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, ).
Клопотання обґрунтоване тим, що вході досудового розслідування кримінального провадження №0000053, на підставі дозволу слідчого судді, отримано банківські документи - виписки руху коштів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відповідно до яких, на карткові рахунки останніх: ОСОБА_6 - з НОМЕР_1 на 796755 та ОСОБА_7 - з 7800 на 420180, з 1085 на 420180, нараховувались відсотки, відповідно до депозитних договорів №№ SAMDNWFD901, SAMDNWFD101, SAMDNWFD501. На підставі банківських виписок руху коштів також встановлено наявність у цих обвинувачених інших рахунків, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, в обвинуваченої ОСОБА_7 всього 23 рахунки, а в обвинуваченого ОСОБА_6 11 рахунків. Оскільки кримінальні правопорушення, за якими обвинувачуються останні, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому у відповідності до вимог ч.ч.1, 5 ст. 170 КПК України, вважає, щогрошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ПАТ КБ «Приватбанк», мають значення для кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, так як щодо даних коштів існує сукупність підстав вважати, що вони підлягають конфіскації, як вид покарання стосовно обвинувачених.

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечив, посилаючись на те, що зібрані на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25.07.2017 року та долучені до клопотання матеріали отримані в незаконний спосіб поза межами строку досудового розслідування; з порушенням порядку - без законної підстави та без належного оформлення. Просив у задоволенні клопотання відмовити.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали позицію свого захисника.
Заслухавши учасників судового провадження та вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу II цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3 ч.2 ст.170 КПК України).

За змістом ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311 КК України, які передбачають покарання у виді позбавлення волі з обов`язковим додатковим покаранням у виді конфіскації майна.

Частиною 10 статті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, суд зважує на ту обставину, що така інформація здобута стороною обвинувачення на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25.07.2017 року в рамках кримінального провадження № 000053, яке 14.07.2017 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000006, у зв`язку із розшуком підозрюваного ОСОБА_9 .
Оскільки у розпорядженні сторони обвинувачення на момент скерування кримінального провадження № 0000006 стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до суду (19.07.2017 року) таких відомостей не було, тому й не було підстав для внесення клопотання про арешт майна обвинувачених на стадії досудового розслідування.

В силу абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Аналіз викладених норм КПК України не перешкоджає внесенню прокурором клопотання в порядку ст.333 КПК України.
Приналежність, наведених у клопотанні прокурора, банківських рахунків обвинуваченій ОСОБА_7 належним чином підтверджено лише частково, а саме, в частині рахунків, наведених у довідці ПАТ КБ «ПриватБанк» від 04.08.2017 року за № KTQJ0BO1FESTOJR7.

Відносно інших рахунків обвинуваченої ОСОБА_7 , а також усіх рахунків обвинуваченого ОСОБА_6 , стороною обвинувачення належно оформлених підтверджуючих документів, які б давали змогу встановити їх приналежність саме останнім, в судовому засіданні не надано.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, а також часткову підставність клопотання прокурора щодо підтвердження приналежності банківських рахунків обвинуваченим, суд вважає за необхідне накласти арешт лише на банківські рахунки обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 04.08.2017 року за № KTQJ0BO1FESTOJR7.
Керуючись ч.1 ст.333, п.3 ч.2, ч.5, ч.10 ст.170 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Накласти арешт на майно обвинуваченої в кримінальному провадженні№0000006 ОСОБА_7 , а саме, на грошові кошти, що знаходяться на відкритих останньою в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, ), рахунках за: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 .

Підстава застосування арешту забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
В решті клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Головуюча: суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3