У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідачаОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,
потерпілогоОСОБА_7 ,
при секретаріОСОБА_8 ,
розглянула в судовому засіданні 05 жовтня 2017 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року.
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Тетіїв Київської області,
мешканця м. Києва, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України (далі КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, а на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Вироком Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року зазначений вирок скасовано у частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 286 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 11 листопада 2015 року приблизно о 18.10 год, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz-Sprinter-315», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по під`їзній дорозі до буд. 61а по вул. Чигоріна у м. Києві, порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3.б та 10.9 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, через що здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався позаду даного автомобіля в попутному напрямку. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на суворість призначеного йому покарання. Зазначає, що судом не належним чином враховано пом`якшуючі його вину обставини та дані про його особу: відсутність попередніх судимостей, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики, наявність на утриманні двох малолітніх дітей. Стверджує, що його робота пов`язана з керуванням автотранспортом. Просить змінити вирок та призначити покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу, думку потерпілого та прокурора, які вважали вирок законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного правопорушення та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Як видно з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання суд послався на те, що ОСОБА_5 вчинив з необережності злочин невеликої тяжкості, пом`якшуючу обставину - щире каяття ОСОБА_5 та сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин та попередніх судимостей, дані про особу ОСОБА_5 , який позитивно характеризується, працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей. Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням.
Однак, як вірно вказав в ухвалі апеляційний суд, вирішуючи питання щодо не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, суд першої інстанції не навів у вироку переконливих мотивів для прийняття такого рішення, не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого злочину, який був пов`язаний з грубим порушенням правил дорожнього руху, та не зазначив, як саме враховані ним обставини впливають на недоцільність відбування обвинуваченим додаткового покарання.
Апеляційний суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_5 додаткового покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК врахував належним чином усі обставини кримінального провадження, та дійшов висновку про необхідність позбавлення його права керування транспортними засобами на певний строк.
Отже, призначене ОСОБА_5 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Підстав для задоволення касаційної скарги, скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3