І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2018 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді - ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників обвинуваченого, адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6
секретаря судового засідання - ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 22 січня 2015 року близько 07:30 год., точного часу не встановлено, за умов достатньої видимості, в порушення вимог п.п. 12.1, 14.2 та 34.1.1 «Правил дорожнього руху України», рухаючись по автодорозі Полтава-Олександрія, в напрямку до м. Полтава, на 24 кілометрі, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, після здійснення маневру обгону вантажного автомобіля, який рухався в попутному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , що рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху, під керуванням ОСОБА_8 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому тіла та дуги 5-го грудного хребця, субконюнктивального крововиливу правого ока, які відносяться до ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що дійсно 22.01.2015 року він керував автомобілем марки ВАЗ 2101 по автодорозі Полтава-Олександрія, до м. Полтава. Дорога в цей день була дуже слизькою. В автомобілі перебували пасажири, в тому числі ОСОБА_3 . На 24 км вказаної автодороги він здійснив обгін вантажного автомобіля, який рухався попереду та встиг закінчити свій маневр, після чого, автомобіль марки ВАЗ 2103 під керуванням ОСОБА_8 , почало заносити, внаслідок чого автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху, а водій не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_4 .
Незважаючи на не визнання своєї вини, винність ОСОБА_4 підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_3 , яка пояснила суду, що 22.01.2015 близько 7 год. вона вийшла на зупинку в с.Лелюхівка Новосанжарського району, з метою доїхати до м. Полтава на роботу. На зупинці сіла до автомобіля ОСОБА_4 на пасажирське сидіння за водієм. До автомобіля сіли ще пасажири. На дорозі була ожеледиця та дорога була слизькою, був невеликий туман. Минувши поворот на с. Кунцево, ОСОБА_4 почав обганяти вантажний автомобіль, який рухався попереду машини, в якій вони їхали. Не завершивши обгін вантажного авто ОСОБА_4 намагався повернутися на свою смугу руху, оскільки по зустрічній смузі їхав інший автомобіль. Обгін завершити не встиг, оскільки авто почало заносити через ожеледицю на дорозі, відбулося зіткнення із автомобілем, що рухався по зустрічній смузі руху. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху, рухаючись до м. Полтава, оскільки осип скла з фар був на зустрічній смузі. Автомобіль в якому їхала потерпіла в послідуючому з`їхав у кювет. Удар припав на заднє ліве крило автомобіля в якому вона їхала. Внаслідок зіткнення вона отримала тілесні ушкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що 22.01.2015 рухався по автодорозі Полтава Олександрія з м. Полтава до м. Кременчук на автомобілі ВАЗ 2103. Дорога була слизькою, був туман, роздільну смугу руху було чітко видно. Не доїхавши до повороту на с. Кунцево на його смугу руху виїхав автомобіль ВАЗ 2101 зеленого кольору під керуванням ОСОБА_4 , який за 15-20 метрів до розташування автомобіля ВАЗ 2103 почав здійснювати обгін іншого транспортного засобу, намагався повернутися на свою лінію руху, однак не встиг, його автомобіль почало заносити та відбулося зіткнення. Зіткнення відбулося на смузі руху свідка ОСОБА_8 . Удар припав на заднє ліве крило автомобіля ОСОБА_4 ;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що знайомий із потерпілою та обвинуваченим. 22.01.2015 зранку їхав до м. Полтава. Їхав в автомобілі ОСОБА_4 на передньому сидінні. Крім нього та водія в автомобілі була ще жінка (потерпіла ОСОБА_10 ). Дорога місцями була слизькою. Коли минули поворот до с. Кунцево, ОСОБА_4 здійснив обгін іншого автомобіля, після чого відбулося зіткнення автомобілів. Самого моменту зіткнення не бачив. Удар припав на заднє ліве крило автомобіля в якому їхав свідок;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що 22.01.2015 зранку їхав до м. Полтава. Їхав в автомобілі ОСОБА_4 на задньому сидінні справа. Потерпіла сиділа за водієм ззаду. Дорога місцями була слизькою. Коли минули поворот до с.Кунцево ОСОБА_4 намагався здійснити обгін автомобіля, що їхав попереду. Під час обгону, автомобіль почало заносити та відбулося зіткнення. Удар припав на заднє ліве крило автомобіля;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що 22.01.2015 він керував вантажним автомобілем. Автомобіль марки ВАЗ 2101 здійснив обгін транспортного засобу, яким керував ОСОБА_12 та виконав маневр до кінця.
Показання свідка ОСОБА_12 з приводу того, що автомобіль ВАЗ 2103, під керування ОСОБА_8 рухався боком (тобто перебував в стані заносу) та рухався по смузі руху автомобіля ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_4 та саме останній намагався уникнути удару і зіткнення відбулось на смузі руху ОСОБА_4 спростовується показаннями свідків та висновками експертиз, згідно яких вбачається, що характер ушкодження автомобілів ВАЗ 2103 та ВАЗ 2101 свідчать про те, що автомобіль ОСОБА_8 не перебував в стані заносу.
- протоколом огляду транспортного засобу від 22.01.2015 року, згідно якого на автомобілі ВАЗ 2101 встановлені пошкодження, які виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с. 209-213);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із схемами до нього, в якому зазначено місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с. 149-153);
- протоколом огляду транспортного засобу від 22.01.2015 року, згідно якого на автомобілі ВАЗ 2103 встановлені пошкодження, які виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.214-218);
- протоколами проведення слідчих експериментів, з фототаблицями до них, за участю свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а також потерпілої ОСОБА_3 , під час яких останні показали, що в момент початку повернення до своєї смуги руху, після здійснення обгону, переднє ліве колесо авто ВАЗ 2101 знаходилось на відстані від лівого узбіччя 4,1 м. (рухаючись до м. Полтави). В момент початку маневру праворуч авто ВАЗ 2101 знаходилось на відстані близько 44,4 м. від місця зіткнення. В цей час обидва автомобілі знаходились на відстані близько 1,3 м від лівого узбіччя (т.1 а.с.154-162; 163-171; 172-180);
- висновком експерта № 693, згідно якого вбачається, що у ОСОБА_13 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому тіла та дуги 5-го грудного хребця, субконюнктивального крововиливу правого ока, які утворились від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути і виступаючі частини салону автомобіля. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я (т.1 а.с.181-182);
- висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1134/1135, з фототаблицями до них, згідно якого вбачається, що покази водія автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_8 , які надані ним під час проведення слідчого експерименту, про механізм ДТП, з урахуванням механічних пошкоджень на автомобілях ВАЗ 2101 та ВАЗ 2103 не позбавлені технічної спроможності. Технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_8 з автомобілем марки ВАЗ 2101 не визначалась його ( ОСОБА_8 ) односторонніми діями. Водій автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення (т.1 а.с.183-203);
- висновком № 732 судової автотехнічної експертизи, згідно якої вбачається, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_8 . Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 12.1, 14.2 (в) та 34.1.1 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Технічна можливість уникнути зіткнення для водія ОСОБА_8 з автомобілем під керуванням ОСОБА_4 не визначалась його односторонніми діями. В діях ОСОБА_8 відсутні будь-які невідповідності вимогам ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т.1 а.с.204-208);
- постановою слідчого СВ Новосанжарского ВП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області уточнено марку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_14 та зазначено, що замість ВАЗ 2106 вірним є ВАЗ 2103 (т.2 а.с.74);
- висновком № 742/743 комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, згідно якої вбачається, що встановити, де знаходилось місце зіткнення автомобілів марки ВАЗ 2101 та ВАЗ 2103 відносно меж проїзної частини дороги (на смузі руху якого з автомобілів) та їх взаємне розташування експертним шляхом неможливо. В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103 шляхом виконання вимог п.п. 12.1, 14.2 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України. Дані порушення знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Технічна можливість водія автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_8 з автомобілем ВАЗ 2101 не визначалась його ( ОСОБА_8 ) односторонніми діями. В діях водія ВАЗ 2103 ОСОБА_8 відсутні невідповідності вимогам ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникнення ДТП (т.2 а.с.248-254).
Крім того, в мотивувальній частині експертизи (по 4 та 5 питаннях) зазначено, що згідно схеми до протоколу огляду місця пригоди, в місці скоєння ДТП нанесено суцільну лінію розмітки, в такому разі в даній дорожній ситуації, водію автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_4 слід було відмовитись від виконання маневру обгону та в процесі руху слід було враховувати дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним автомобіля.
Суд не бере до уваги твердження адвоката ОСОБА_5 щодо недопустимості як доказу висновку експертизи № 742/743, в зв`язку з тим, що в ухвалі суду про призначення даної експертизи внесені неправдиві відомості щодо свідчень ОСОБА_12 по заносу автомобіля ВАЗ 2103 та визначення місця проведення експертизи, а також зазначенням питань, не заявлених прокурором в клопотанні, оскільки мотивами призначення експертизи було те, що попередніми експертами не розглядалось питання щодо зміни місця розташування автомобіля ВАЗ 2103 після зіткнення. Крім того, судом взято до уваги покази ОСОБА_15 , що автомобіль ВАЗ 2103 рухався боком по смузі зустрічного руху, тобто перебував в стані заносу. Нормами чинного законодавства не передбачено, що експертиза має бути призначена лише тій експертній установі, яку прохає провести сторона, яка заявила клопотання. Крім цього, відповідно до ч.3 ст. 332 КПК України до ухвали суду про проведення експертизи включаються питання, поставлені судом. Враховуючи вище викладене, висновок експерта № 742/743 є допустимим доказом по справі.
Крім цього, суд зазначає, що право ОСОБА_4 на захист під час судового засідання 14.03.2018 року, не порушено, оскільки захист обвинуваченого на даному судовому засіданні здійснювали два захисники. Крім того, судом неодноразово з`ясовувалась думка учасників судового провадження чи бажають вони заявити клопотання про доповнення судового розгляду. Лише після відсутності клопотань, суд закінчив з`ясування обставин по справі та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.
Також суд не знаходить підстав для визнання доказів ( протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_3 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 ), висновків експертиз № 732 та № 1134/1135 недопустимими, оскільки судом не встановлено очевидної недопустимості даних доказів. Всі висновки експертів встановлюють вину ОСОБА_4 та не вбачають в діях ОСОБА_8 порушень Правил дорожнього руху і не суперечать один одному. Експерти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили свої висновки в судовому засіданні.
Показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 є допустими, оскільки останні допитані в судовому засіданні з участю учасників судового розгляду, та не можуть бути визнані недопустимими доказами.
Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_4 доведеною.
Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України визначена вірно, оскільки він, керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_19 .
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання є те, що ОСОБА_4 добровільно надав потерпілій ОСОБА_20 допомогу на лікування.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину та особу винного, який частково відшкодував заподіяну шкоду, раніше не судимий, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України без позбавленням права керування транспортними засобами. Крім цього суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Захід забезпечення кримінального провадження (запобіжний захід) відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину слід задовольнити повністю в сумі 5196,43 грн.
Цивільний позов, поданий ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 3001,84 грн. підлягає частковому задоволенню. Так із наданих потерпілою квитанцій на придбання ліків, вбачається, що нею витрачено 2019,87 грн. (т.1 а.с. 64). Надані квитанції в сумі 70 грн. є не витратами на лікування, а добровільними внесками, тому суд не бере їх до уваги. Із наданої суду розписки вбачається, що 26.01.2015 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 грошову компенсацію на лікування в сумі 2000 грн. (т.2 а.с.30). Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення витрат на лікування підлягає задоволенню в сумі 19,87 грн. Позов в частині стягнення витрат на придбання одягу та поїздок не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів таких витрат.
Цивільний позов ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної моральної шкоди слід задовольнити частково, оскільки сума відшкодування має відповідати засадам розумності, виваженості і справедливості, а тому із ОСОБА_4 на користь потерпілої слід стягнути 10 000 грн.
Крім цього, слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 3961,60 грн. за проведення по справі експертизи (т.2 а.с.254).
Даних про речові докази по справі суду не надано.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації 5196,43 грн. у відшкодування вартості лікування ОСОБА_3 .
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 3961,60 грн. за проведення по справі експертизи (т.2 а.с.254).
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Суддя