Справа № 372/3628/17
Провадження № 1-кп-59/18
В И Р О К
іменем України
31 січня 2018 року Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000946 від 14.09.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Богуслав Київської області, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30 травня 2017 року, близько 14 години 45 хвилин, за сприятливих погодних умов, сухому асфальтному покритті, водій ОСОБА_6 , керуючи власним технічно справним автомобілем VOLKSWAGEN Caddy реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Київ-Знам?янка від м. Києва до м. Богуслава.

Проїжджаючи відрізок на 55+700 км. вказаної автодороги, в порушення вимог пунктів 2.3. б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року (далі Правила дорожнього руху), відповідно до якого, «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» та п. 12.1. Правил дорожнього руху, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, в порушення вимог пункту 10.1. Правил дорожнього рух, згідно з яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконався в безпечності маневру, в порушення вимог пункту 2.3. д). ПДР згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, порушуючи вимоги підпункту 1.1 пункту 34.1 ПДР «лінію 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки перетинати забороняється», перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем SKODA OCTAVIA реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , яка рухалася у зустрічному напрямку та в подальшому втративши керованість своїм автомобілем, продовжуючи рух по зустрічній смузі руху, допустив зіткнення з автомобілем Ford Transit реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів дистального кінця 5-ї п`ясткової кістки, а також шиловидного відростку правої променевої кістки, а також забою грудної клітки з права, саден та підшкірних гематом кінцівок.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 145/Е від 26.09.2017 року встановлено, що у ОСОБА_8 (1975 року народження) мали місце тілесні ушкодження у вигляді переломів дистального кінця 5-ї п`ясткової кістки, а також шиловидного відростку правої променевої кістки, що відповідає середньому ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3. б), 2.3.д), 10.1, 12.1. п.1.1 п.34.1 Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отриманням потерпілим ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і дав покази, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Зазначив, що досі не розуміє як сталась ця аварія. Він пам`ятає тільки як вже виходив із свого авто після зіткнення на полосі зустрічного руху.
Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не карати його суворо, оскільки інкримінований злочин він вчинив з необережності і дуже шкодує про вчинене. Також подав заяву про застосування до нього амністії.
Представник потерпілого при розгляді цього кримінального провадження поклався на розсуд суду, проти застосування амністії заперечив.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не наполягали на дослідженні доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, представник потерпілого правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , відсутні.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, визнав, позитивно характеризується за місцем проживання, висновки досудової доповіді органу пробації (зазначена низька ймовірність вчинення повторного правопорушення та можливість виправлення особи без позбавлення чи обмеження волі, що не становить високої небезпеки для суспільства) та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_6 слід обрати в межах санкції ч. 1 ст.286 КК України у виді штрафу. Саме таке покарання, на думку суду та учасників процесу, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає можливим не застосувати щодо обвинуваченого додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Щодо заяви обвинуваченого про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році суд враховує такі обставини. Відповідно до ст. 1 Закону звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР. Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_6 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням. Таким чином, суд вважає за доцільне заяву обвинуваченого задовольнити, оскільки злочин був вчинений до набрання законної сили Законом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 не обиралася.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400,00 грн.) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі п.«е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 6481 гривень 16 копійок на користь держави.
Речові докази, передані на відповідальне зберігання учасникам процесу, залишити за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

СуддяОСОБА_1