Справа № 589/2208/17
Провадження № 1-кс/589/683/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2017 року слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання слідчого Шосткинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
16 червня 2017 року слідчим в межах кримінального провадження № 0000825 від 14.06.2017 року за ст. 290 КК України внесено до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, 1991 року виготовлення, який належить ОСОБА_4 та яким на підставі довіреності користується ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи доводи клопотання, слідчий зазначив, що вищезазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження та проведення необхідним слідчих дій, просить арештувати даний транспортний засіб.
У судове засідання слідчий та володілець майна ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явилися. Разом з тим вказані обставини згідно ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для проведення розгляду клопотання слідчим суддею.
Перевіривши доводи клопотання та вивчивши матеріали, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно матеріалів клопотання, 14 червня 2017 року до ЄРДР за №0000825 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 290 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно виданого у квітні 2001 року Енергодарським МРЕВ УДАІ в Запорізькій області свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, 1991 року виготовлення, зареєстрований на ОСОБА_4 . Відповідно до довіреності НВТ 639604 від 23.06.2016 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 розпоряджатись даним автомобілем.
14 червня 2017 року проведено огляд вказаного транспортного засобу, під час якого вставлено, що на стакані під капотом вигравіювано номер кузова НОМЕР_2 . При цьому на дублюючій табличці прикріпленій під капотом на кузові вказано номер кузова НОМЕР_4 , який є відмінним від номеру вказаного у свідоцтві про реєстрацію та на стакані під капотом.
В цей же день за наслідками огляду вилучено вказаний автомобіль.
16 червня 2017 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна та одночасно поставив питання про поновлення строку на внесення такого клопотання.
Вирішуючи вказане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Процесуальне вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно визначено ч. 5 ст. 171 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого про накладення арешту підлягає внесенню до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Тобто законодавець чітко визначив межі допустимого втручання слідчого в право власника (володільця) майна без наявності для цього судового рішення. Зазначені межі охоплюються одним робочим днем, не можуть бути розширені слідчим за власною ініціативою, оскільки закон імперативно визначив, що у разі не звернення з клопотанням про арешт майно підлягає негайному поверненню його володільцю. Відповідно, вказаний строк є присічним та питання про його відновлення не може поставати.
Оскільки законом не надано можливості слідчому затримувати вилучене майно понад встановлений строк та поза межами цього строку звертатися до суду з клопотанням про його арешт, слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту та накладати на нього арешт, оскільки такий арешт, в розумінні Ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не буде вважатися таким, що застосований на умовах, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, огляд транспортного засобу ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , на який слідчий просить накласти арешт, було проведено 14 червня 2017 року та в цей же день вилучено зазначений транспортний засіб. А отже, виходячи з положень вищезазначених норм закону, слідчий повинен був звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучений транспортний засіб не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, а саме: 15 червня 2017 року. Разом з тим, слідчий не дотримався вимог закону та звернувся з клопотанням 16 червня 2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.
Вказані обставини, а саме пропущення строку для звернення з клопотанням, є самостійними підставами для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Питання про відновлення строків, як зазначено вище, в межах вирішення зазначеного процесуального питання КПК України не передбачено.
Поряд з цим слід зазначити, що слідчим також допущено інші процесуальні порушення вимог КПК України, які тягнуть за собою відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд житла чи іншого володіння особи, що здійснюється згідно з правилами, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ст. 234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.
В цей же час, згідно ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Між тим, як встановлено з клопотання слідчого, огляд транспортного засобу («іншого володіння» в розумінні ч. 2 ст. 233 КПК України), у ході якого було його і вилучено, проведено без дозволу слідчого судді, і в порядку ч. 3 ст. 233 КПК слідчий за погодженням із прокурором невідкладно після здійснення таких дій не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді для здійснення наступного судового контролю.
Таким чином, вказаний транспортний засіб має ознаки недопустимого доказу згідно положень ст. 87 КПК України, а тому слідчий суддя не вправі накладати на нього арешт як на речовий доказ у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 170-173, 309, 376 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити слідчому Шосткинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого у кримінальному провадженні № 0000825 майна, а саме: автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, 1991 року виготовлення, який належить ОСОБА_4 та яким на підставі довіреності користується ОСОБА_5 .
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її винесення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1