Справа 688/3723/17
№ 1-кп/688/39/18
Вирок
Іменем України
26 січня 2018 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка кримінальне провадження №0001582 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, особи з інвалідністю 2-ої групи, не судимого в порядку ст. 89 КК України, -

у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, суд, -

встановив:

26 листопада 2017 року, в період часу з 17-ої години 30-ти хвилин до 17-ої години 50-ти хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в громадському місці приміщенні миючого залу Шепетівської міської лазні, що по вул. Старокостянтинівське шосе, 23 в м. Шепетівка Хмельницької області, побачив потерпілого ОСОБА_4 , наблизився до нього, та умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневажливе ставлення до суспільних інтересів, виражаючи елементи вседозволеності та зверхності, з хуліганських спонукань, нехтуючи присутністю інших громадян, безпричинно, кулаком правої руки умисно наніс потерпілому один удар в ділянку нижньої губи зліва, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани на поверхні нижньої губи зліва, струсу головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров?я.

Таким чином ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

У справі потерпілим заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2106грн. та моральної шкоди на суму 5 000грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені інкримінованого злочину та позов потерпілого визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого та показав, що 26 листопада 2017 року вживав спритні напої у себе дома на поминках молодшого брата, сильно сп`янів, після чого пішов у міську лазню, де перебувало багато людей. Перебуваючи у парильній кімнаті лазні йому стало недобре і його вивели у залу та полили холодною водою. Коли він одівався до нього підійшов потерпілий і повідомив, що він його вдарив. Дійсно міг вдарити потерпілого, оскільки підстав його оговорювати потерпілий не має, але подій конкретно не пам`ятає, так як був сильно п`яним. У потерпілого бачив кров біля губи зліва. Наступного дня його племінник, з яким він перебував у лазні, казав, що він (обвинувачений) вдарив потерпілого. З лазні його забрала поліція. Позов визнає повністю та не заперечує витрат на лікування потерпілого, спричинення потерпілому своїми діями моральних страждань. Докази своєї вини не оспорює, згоден з кваліфікацією його дій.

Суд, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його скоєні та кваліфікації злочину, оскільки такі обставини ніким не оспорюються, і обмежується допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого злочину об`єктивно підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який підтримав заявлений позов та показав, що 26 листопада 2017 року близько 15-ої години прийшов разом із сином-інвалідом дитинства у міську лазню. Приблизно о 17-ій годині пішов прийняти душ, щоб збиратися додому. Коли перебував під душем, обвинуваченого двоє осіб вивели з парної, посадили на лавку і стали обливати водою. Перебуваючи під душем відчув сильний удар з лівого боку в обличчя, повернувшись, побачив на віддалі приблизно 40 сантиметрів від свого обличчя руку обвинуваченого, яку він забирав назад після нанесення удару. Двоє осіб забрали обвинуваченого від нього і посадили на лавку. Після цього пішов до касира, яка надала йому телефон, по якому викликав поліцію. Коли зайшов у роздягальню, то повідомили, що приїхала поліція і швидка допомога. Від пропозиції їхати у лікарню відмовився, оскільки не мав на кого залишити сина-інваліда. По центру зали бачив двох поліцейський у форменому одязі, один з яких вищого зросту з папкою у руках тричі казав йому: «Йди до цигана домовляйся». При цьому обвинувачений казав, що він (тобто я) йому нічого не зроблю. За спинами поліцейських ходила жінка в цивільному, про яку в послідуючому дізнався, що вона керівник групи патрульних і однокласниця обвинуваченого ОСОБА_6 . На місці злочину поліція нічого не оформляла. Після цього на пропозицію поліцейських, доставивши додому свого сина, через 40 хвилин приїхав у відділ поліції, де черговий повідомив йому, що у відділі немає ні ОСОБА_6 , ні групи поліції, що виїжджала у лазню, і також сказав телефонувати і домовлятися з ОСОБА_6 . Після цього вийшов офіцер, забрав його у свій кабінет, де оформили заяву про злочин. В подальшому поїхав у лікарню, де йому зашили губу та після проходження рентгенолога повідомили, що є струс головного мозку. На початку грудня протягом семи днів та з 23 по 25 січня 2018 року перебував на денному стаціонарі в зв`язку з лікуванням отриманих від дій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Обвинуваченого раніше не знав і не бачив. В зв`язку з його побиттям лазня на 30-40 хвилин припиняла роботу. Моральна шкода виразилась у перенесені сильного фізичного болю, відчуття наслідків отриманих травм до цього часу, створенні додаткових життєвих труднощів в зв`язку з злочином.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності та вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Призначаючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, його відношення до скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_6 не судимий в порядку ст. 89 КК України, скоїв злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, являється особою з інвалідністю 2-ої групи в зв`язку з чим отримує пенсію, має на утриманні двоє малолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, вибачення перед потерпілим в суді.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Крім наведеного, при визначенні міри покарання суд враховує дані досудової доповіді на обвинуваченого, згідно якої ризик вчинення ним повторних кримінальних правопорушень та ризик небезпеки для суспільства високий, однак допускається його виправлення без позбавлення або обмеження волі.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення і попередження нових злочинів обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді штрафу.

Судом встановлено, що для лікування наслідків злочинних дій ОСОБА_6 потерпілим витрачено 2106грн., що підтверджено наявними у справі доказами, не оспорюється обвинуваченим, в зв`язку з чим вимоги про їх стягнення підлягають до задоволення у заявленому розмірі.

Крім того, судом встановлено, що в результаті злочинних дій обвинуваченого, потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок яких він двічі лікувався на денному стаціонарі, до цього часу відчуває наслідки отриманих тілесних ушкоджень і не відновив свого здоров`я. Вказані обставини створюють для потерпілого додаткові життєві труднощі.

Таким чином, суд знаходить задовольнити вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди у визначеному ним розмірі - 5 000 грн.

Виходячи з визначеного судом виду покарання, відношення обвинуваченого до злочину, суд не знаходить підстав для обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 2106 (дві тисячі сто шість) грн. на відшкодування витрат на лікування та 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд, що ухвалив вирок, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1 .