Ухвала
Іменем України
15 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 212/3777/16-к
провадження № 51-211 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року в межах кримінального провадження № 0000231 про обвинувачення
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глеюватка, Криворізького району, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК;
Суть питання
За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК.
Постановлено стягнути з ТОВ «Охорона-Рівне» на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди 12 000 грн; моральної шкоди 4 000 грн; витрат на правову допомогу 5 375 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову змінено. Постановлено стягнути з ТОВ «Охорона-Рівне» на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37 570,85 грн та моральної шкоди 50 000 грн. Крім того, на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання.
У касаційній скарзі Генеральний директор ТОВ «Охорона-Рівне» ОСОБА_4 не погоджуючись з постановленими у справі судовим рішеннями в частині вирішення цивільного позову, просить скасувати ці судові рішення в зазначеній частині, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону у поданій скарзі ОСОБА_4 , обмежився лише загальними фразами про неправильне на його думку вирішення цивільного позову судами першої та апеляційної інстанцій, та не вказав конкретних доводів які були б безумовною підставою відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК для скасування касаційним судом постановлених судових рішень з огляду на положення статей 404, 412 414, 419 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Доводи касаційної скарги Генерального директора ТОВ «Охорона-Рівне» ОСОБА_4 фактично зводяться до його незгоди з наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінки доказам в частині вирішення цивільного позову, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, викладені у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, якою визначеного, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу Генерального директора ТОВ «Охорона-Рівне» ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3