АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 .

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000035 внесеного 08 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358, ч.1 ст. 388 КК України, а саме: нерухоме майно, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 - нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №1)(в літ. А), загальною площею 161,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_7 і будь-яким іншим фізичним та юридичним особам користуватись та розпоряджатись таким майном..

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя погодився з доводами клопотання органу досудового розслідування про те, що майно могло бути отримане кримінально-протиправним шляхом та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні №0000035 та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та, відповідно, наклав арешт на майно у відповідності вимог ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановивши нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала була постановлена з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, оскільки в ній відсутня аргументація накладення арешту на майно. В ухвалі слідчого судді невмотивовано яким чином зазначене майно співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується та може бути речовим доказом В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушення за ч.4 ст.358, ч.1 ст. 388 КК України, що залишено слідчим суддею без уваги.
На думку апелянта слідчим суддею в цілому не було дотримано принципу судового контролю за дотриманням прав та свобод учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З ухвали слідчого судді вбачається, що Київською місцевою прокуратурою №10 в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 08.02.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000035 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст. 388 КК України.

За матеріалами клопотання органу досудового розслідування встановлено, , що до протиправної перереєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №1)(в літ. А.) за адресою вулиця Басейна в м. Києві причетні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також невстановлені досудовим розслідуванням особи. Постановою слідчого прокуратури міста Києва від 12.07.2010 по кримінальній справі №50-5792 накладено арешт на нерухоме майно: нежилі приміщення (літера А) з №1 по №10 (групи приміщень №1) загальною площею 161,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.03.2017 (стор. 30,31,39,40 додатку), в подальшому державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (код 31454734) ОСОБА_10 06.12.2016 о 11:59:32 прийнято рішення із індексним номером 32737550 про припинення вищевказаного обтяження у виді арешту нерухомого майна. Встановлено, що підставою для зняття арешту з вказаного вище нерухомого майна державним реєстратором стала постанова прокурора міста Києва ОСОБА_11 від 02.10.2012 по кримінальній справі №50-2587, яка була подана невстановленими в ході розслідування особами із заявою державному реєстратору ОСОБА_10 від імені ОСОБА_12 . Разом з тим, допитана свідок ОСОБА_12 повідомила, що до державного реєстратора не зверталась. Також, за інформацією прокуратури міста Києва кримінальна справа №50-2587 у провадження слідчих прокуратури міста не перебувала.

В результаті зняття арешту з нерухомого майна приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 08.12.2016 о 17:12:49 прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності (з відкриттям розділу) на вказане вище нерухоме майно за ОСОБА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 , виданий 28.09.2000 Броварським МВ ГУМВС України в Київській області, на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2016.

Зважаючи, що на даний час у органа досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях осіб, які за допомогою використання завідомо підробленого документа - постанови про скасування арешту майна прокуратури міста Києва, незаконно скасували арешт з вищевказаного майна та продали нерухоме майно ОСОБА_7 , вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.1 ст.388 КК України, слідчий суддя наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме нерухоме майно, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 - нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №1)(в літ. А), загальною площею 161,1 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.. Басейна , м. Київ, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_7 , з тих підстав, що вони є речовими доказами в даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно, а саме: нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №1)(в літ. А), загальною площею 161,1 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.. Басейна , м. Київ може бути передана або відчужено, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянта на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, з огляду на те, що жодній особі не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, в тому числі ОСОБА_7 , не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000035 внесеного 08 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358, ч.1 ст. 388 КК України, а саме: нерухоме майно, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 - нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №1)(в літ. А), загальною площею 161,1 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.. Басейна , м. Київ, із забороною ОСОБА_7 і будь-яким іншим фізичним та юридичним особам користуватись та розпоряджатись таким майном залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/796/5417/2017 Категорія ст. 172 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інст.. ОСОБА_14

Доповідач: ОСОБА_1