№ провадження 1-кп/646/205/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.17 м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001439 від 22.06.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, м. Антрацит, громадянина України, росіянин, не працюючий, неодружений, з середньою освітою, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: 18.11.2011 року вироком Антрацитівського міського суду Луганської області за ч.З ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 23.12.2011 року вироком Антрацитівського міського суду Луганської області за ч.І ст.187, ст.395, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 121, ч.2 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 будучи неодноразово засудженим, у тому числі за злочини проти власності, судимість по яким не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, за наступних обставин:

22.06.2016 близько 14 годин 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , посварився із своєю співмешканкою ОСОБА_6 та намагався її ударити, остання побачивши раніше незнайомого їм ОСОБА_7 попрохала його допомогти вирішити конфлікт та побігла з місця події. ОСОБА_7 зробив зауваження ОСОБА_5 , на що останній, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків застосував до ОСОБА_7 насильство, а саме один раз вдарив в область щелепи, чим спричинив наступні тілесні ушкодження: забиті рани на голові, синці на голові, перелом правої скулової кістки зі зміщенням та поперечний перелом кісток носу зі зміщенням кістяних уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи №3562-Ая/16 від 12 липня 2016 року відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Після чого, ОСОБА_5 побачивши кров на обличчі ОСОБА_7 , який лежав на землі, підійшов до нього з метою з`ясування чи знаходиться останній у свідомості, чи може звернутися ОСОБА_7 за допомогою та викрити його у скоєнні злочину, а також для того щоб витерти кров для знищення слідів скоєного злочину, які б не привертали увагу оточуючих до потерпілого.

Побачивши рядом з потерпілим його мобільний телефон марки «Lenovo S860», чорного кольору, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 3699 від 11.07.2016 - 732 гривні, у ОСОБА_5 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння майном потерпілого, який бачив дії ОСОБА_5 , але знаходився у безпорадному стані та не міг вчинити опір. Далі ОСОБА_5 схопив зазначений мобільний телефон і пішов з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочинів в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Луганської області, м. Антрацит, громадянин України, росіянин, не працюючий, неодружений, з середньою освітою, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.11.2011 року вироком Антрацитівського міського суду Луганської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 23.12.2011 року вироком Антрацитівського міського суду Луганської області за ч.1 ст.187, ст.395, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 18.10.2015 року, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання є рецидив злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину, обставини що обтяжують покарання є рецидив злочинів.

Проаналізувавши зазначені обставини, з метою досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статі закону, що передбачає відповідальність за скоєний ним злочин у виді позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде сприяти меті призначення покарання.

Суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (№ 2046-VIII від 18.05.2017), ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 КК України, суд вважає правильним, до часу, який передував дню набрання чинності вказаним Законом, застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, у редакції, що діяла до 21.06.2017, і зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 . Н враховуючи, що ОСОБА_5 відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та до теперішнього часу перебуває під вартою, в строк відбування покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.10.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку: два дні позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_5 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі з 21.06.2017 року по 21.12.2017 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України " Про амністію у 2016 році" відмовити, оскільки відповідно до п. "В" ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.ст.100, 124 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 349, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання

за ч.1 ст. 122 КК України - 2 ( два) роки позбавлення волі,

за ч.2 ст. 186 КК України 5 ( пять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (пять) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.10.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку: два дні позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення, з 21.06.2017 року по 21.12.2017 року зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № 3699 від 11.07.2016 - 263 гривні 88 копійок.

У застосуванні до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Закону України " Про амністію у 2016 році" - відмовити.

Речові докази: Диск СD-R Perfeo, з серійним номером LH6TH9050190 з інформацією від мобільного оператора «МТС» залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1