Справа № 456/1244/16-к
Провадження № 1-кп/456/35/2018
УХВАЛА

22 січня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,
представника служби у справах дітей Стрийської РДА ОСОБА_12 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Стрию клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України,
в с т а н о в и в :
в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_13 за ч.4 ст.187 КК України.
Ухвалою суду від 06.12.2017р. продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 до 03.02.2018р.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
В судовому засіданні прокурор у зв`язку з відкладенням судового розгляду заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , покликаючись на те, щоризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та у випадку визнання його винуватим у вчиненні таких йому загрожує покарання на строк від 8 до 15 років позбавлення волі; після скоєння злочинів намагався приховати сліди скоєння злочину; не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання, тому є підстави вважати, що останній може ухилятися від суду, знищити та спотворити докази, які мають значення для кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, клопотали про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, покликаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до нього найбільш впливового запобіжного заходу, прокурором не доведені, адже, перебуваючи під вартою, обвинувачений не може ухилятися від суду, будь-яким чином впливати на потерпілого, свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України і враховуючи матеріали справи, приходить до висновку, що обраний ОСОБА_10 , який обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Останній не одружений, не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його проживання; перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані, вчинити інші правопорушення. Натомість застосування такого щодо ОСОБА_10 сприятиме дотриманню мети застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробі переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченому під час розгляду справи, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора задоволити. Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 22 березня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику ОСОБА_7 , обвинуваченому ОСОБА_10 та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1