ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
24 листопада 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002694, відомості про яке внесені 08.08.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2017 року слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002694, відомості про яке внесені 08.08.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що 22.11.2017р. слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002694 від 08.08.2017р., отримавши відомості про виявлення залу ігрових автоматів, було проведено невідкладений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено 11 системних блоків і 11 моніторів, щодо яких є підстави вважати, що вони використовувалися для проведення азартних ігор, а отже, вилучені речі мають відношення до обставин кримінального провадження та підлягають арешту з метою збереження речових доказів і забезпечення конфіскації майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002694, відомості про яке внесені 08.08.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

22.11.2017р. слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 за відсутності ухвали слідчого судді було проведено невідкладний обшук у приміщенні ТОВ «Онлайн Інтернет-Центр», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 171, в ході якого було виявлено та вилучено 11 системних блоків і 11 моніторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Із змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості користуватись, розпоряджатись або відчужувати певне його майно.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів клопотання, обшук було проведено без дозволу слідчого судді на проведення обшуку.

Вимогами статті 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Однак, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, що на виконання приписів ст. 233 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором невідкладно після здійснення такої процесуальної дії звернувся із клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, та про прийняття слідчим суддею відповідного рішення про надання дозволу на його проведення, а отже, даний обшук є несанкційований та всі отримані внаслідок його проведення речі не можуть бути використані як доказ, оскільки є недопустимими, що свідчить про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, яке не може визнаватися речовим доказом з вищевикладених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Із змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості користуватись, розпоряджатись або відчужувати певне його майно.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вилучені під час несанкціонованого обшуку речі та предмети не можуть бути використані у якості доказу у цьому кримінальному провадженні № 0002694 від 08.08.2017р., а арешту підлягає виключно майно щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, клопотання є необґрунтованим, а отже, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись ст.ст. 110, 170-173 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002694, відомості про яке внесені 08.08.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1