Справа № 308/8389/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №308/8389/17, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001623 від 13.05.2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.127, ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001623 від 13.05.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127, ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З клопотання слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків злочину.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання
Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні залишив питання щодо обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу на розсуд суду.
Заслухавши учасників судового розгляду з приводу внесеного клопотання, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання про застосування віднсоно обвинуваченої запобіжного заходу, суд враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Також з матеріалів справи слідує, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання, має на утриманні шестеро малолітніх дітей, з`являється на виклик до суду
Посилання прокурора на те, що обвинувачена ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, так як вона, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років позбавлення волі, не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу відносно особи виключно у вигляді тримання під вартою.
Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків за потрібне застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, та відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на неї обов`язки.
Керуючись ст.ст. 159, 177, 181, 314-316, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.127, ч.2 ст.125 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за першим викликом до прокурора або суду;
- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 години по 08.00 годину без дозволу прокурора або суду.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 01 червня 2018 року, включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Закарпатської області , яка підтримує державне обвинувачення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1