Дата документу 18.12.2017
Справа № 331/3243/17
Провадження № 1-кп/334/529/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта середня, розведена, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:
06.10.2014 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт.

10.07.2015 Ленінським районним суд м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, 3 місяці арешту, ст..71,72 КК України, 3 місяці і 5 днів арешту;
19.08.2015 Жовтневим районним суд м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ст.389 КК України, 1 рік позбавлення волі, ч.4 ст..70 призначено 1 рік позбавлення волі;
10.10.2015 Хортицьким районним суд м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, 6 місяців арешту,за ч.4 ст.. 70КК України 1 рік позбавлення волі. Звільнена 09.03.2016 року по відбуттю покарання;
12.07.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

обвинувачену у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

24.12.2016 приблизно об 22 годині 30 хвилин ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні кафе «999», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська 56, маючи умисел на таємне викрадення чужого мана, будучи впевненою, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала шкіряну сумку чорного кольору «Bradfort» вартістю 350 гри., в якій знаходився планшет марки «Assistant АР-703» вартістю 650 грн., блокнот чорного кольору, формату A-З вартістю 75 гри., та грошові кошти в сумі 400 грн., чим спричинила матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1475 гри.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, визнала у повному обсязі, суду пояснила, що дійсно здійснила крадіжку сумки в якій був планшет та грошові кошти у сумі 400 грн. В судовому засіданні ОСОБА_4 щиро розкаялася, та пояснила, що частково відшкодувала матеріальну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст.. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, відношення самої обвинуваченої до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч. 2 ст. 185 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше судима, має постійне місце проживання, розведена, на обліку в психіатричному диспансері не перебуває, однак перебуває на обліку в наркологічному диспансері, має ряд тяжких захворювань, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, в скоєному щиросердно розкаялася, заподіяну шкоду відшкодувала частково.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , яка раніше неодноразово була засуджена, її відношення до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства.

Враховуючи, що злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України був вчинений ОСОБА_4 до ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 року, то при призначенні покарання слід застосувати ч.4 ст.70 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 , заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання відповідно до ст..3 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона відбула більше однієї чверті призначеного строку покарання.
Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 засуджена вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 року за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК Україна до покарання 1 рік та 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислювати з 04.01.2017 року, зарахувавши у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 04.01.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Отже на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме 07.09.2017 року, ОСОБА_4 відбула більше однієї чверті призначеного строку основного покарання. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалася, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі ст..3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_4 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 04 січня 2017 р. На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону Украй и «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 р.», зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 04 січня 2017 р. до 20 червня 2017 р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Речові докази: планшет марки «Assistant АР-703» який належить ОСОБА_6 та переданий йому на відповідальне зберігання, залишити за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1