Справа № 562/666/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України,
ОСОБА_4 засуджений 31.10.2017 року Здолбунівським районним судом Рівненської області до 100 годин громадських робіт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
27.12.2017 року Здолбунівським районним відділом з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 були роз`яснені умови та порядок відбування покарання, а також його обов`язки передбачені вимогами ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України з подальшим направленням відбування вищевказаного покарання до Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області.
Розпорядженням директора КП «Здолбунівське» № 49 від 28.12.2017 року ОСОБА_4 був прийнятий для відбування покарання із встановленим 4-годинним робочим днем, п`ятиденного робочого тижня згідно плану-графіку та вихідними днями субота та неділя з якими останній був ознайомлений.
02.01.2018 будучи ознайомленим із графіком виходу на роботу в січні ОСОБА_4 до КП «Здолбунівське» для проходження громадських робіт без поважних на те причин не з`явився та допустив невиходи на роботу 02, 03 та 04 січня 2018 року, чим ухилився від відбування громадських робіт.
05.01.2018 року до ОСОБА_4 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та видано новий план-графік виходу на роботу у січні 2018 року відповідно до якого він мав відпрацювати 68 годин громадських робіт, з якими останній був ознайомлений, однак після винесення попередження до КП «Здолбунівське» для проходження громадських робіт останній без поважних на те причин не з`явився та допустив невиходи на роботу 10, 12, 15, 17, 18, 23, 25, 26, 29, 30 та 31 січня 2018 року чим ухилився від відбування громадських робіт.
Невідбута частина покарання ОСОБА_4 становить 68 годин громадських робіт.
27 лютого 2018 року в м. Здолбунів між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника ОСОБА_5 та прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Згідно даної угоди, прокурор Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком один місяць. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити на підставі ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31.10.2017 року у виді арешту строком на 1 місяць 1 день. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені частиною 2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою засудженою до цього покарання, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину призначеного покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31.10.2017 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді арешту на строк 1 (один) місяць 1 (один) день.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з часу приведення вироку до виконання.
Речовий доказ, а саме особову справу № 14/2017 року на ОСОБА_4 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження, повернути до Здолбунівського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1