АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/557/17 Номер провадження 11-кп/786/273/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2015 року за ч. 2 ст. 270 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років,

відмовлено в задоволенні клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Приймаючи рішення, суд вказав, що загальною частиною КК України передбачено обмеження максимального строку покарання у виді виправних робіт 2 роками, але не відбутий засудженим строк покарання становить більше 3,5 років та крім цього він є інвалідом ІІ групи, а тому дійшов висновку, що в задоволенні про застосування заміни покарання більш м`яким у виді виправних робіт слід відмовити, оскільки нормами закону максимальна межа цього виду покарання, обмежена двома роками, за яку суд не має права вийти, а заміна на цей вид покарання не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі в межах установлених законом строків, призведе до фактичної зміни вироку суду щодо строку призначеного покарання та зменшення його строку більше ніж на 1,5 роки.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся засуджений ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою замінити йому не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2015 року, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт строком на 2 роки.

Вказує, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2015 року його визнано винним за ч. 2 ст. 270 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі. 27.07.2015 він прибув до Машівської виправної колонії № 9, де на теперішній час відбуває покарання,а оскільки строк відбування покарання обраховується з 29.05.2015 року, то станом на день подання клопотання він фактично відбув більше двох років покарання, що є більше третини строку покарання, призначеного судом.

За час відбування покарання, він став на шлях виправлення, про що свідчить його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, порядок виконання та відбування покарання (режим) не порушує, неухильно додержується правил поведінки, заохочувався адміністрацією кримінально-виконавчої установи. Від початку відбування покарання є позитивні зрушення в його поведінці, що свідчить про успішне здійснення процесу виправлення і є головним фактором при заміні судом не відбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того зазначає, що відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0850410 від 31.05.2017 року йому встановлена працездатна II група інвалідності з 22.05.2017 року.

На думку апелянта, обмеження на застосування відносно нього покарання у вигляді обмеження волі, визначені у ч. 3 ст. 61 КК України, як інваліда, не може повністю позбавляти його права на заміну покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, наприклад таким як виправні роботи.

Покарання у вигляді виправних робіт може бути застосовано до нього, та яке він може відбувати за останнім місцем роботи у ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», яке гарантує забезпечення умов відбування ним покарання у вигляді виправних робіт на посаді технолога експериментально-технологічної дільниці.

Крім того, відбуваючи покарання у Машівській виправній колонії №9 він працевлаштований та працює нічним сторожем зерноскладу.

Вказує також на помилковість висновків суду щодо неможливості заміни не відбутої частини покарання з огляду на саме на строк невідбутого ним покарання, що суперечить роз`ясненням, викладеним в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 та висновкам Вищого спеціалізованого суду із розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеним в ч.2 п.5 Узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та захисників в його інтересах адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, прохав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року №2, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2015 року за ч. 2 ст. 270 КК України на шість років позбавлення волі. З 27.07.2015 року відбуває призначене йому покарання в Машівській виправній колонії № 9, де характеризується позитивно, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не мав, працевлаштований нічним сторожем зерноскладу, доручену роботу виконує вчасно, якісно та сумлінно, має заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці. Окрім того, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Зарахований до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта». Провину в скоєному злочині визнає, вирок суду та призначене покарання вважає справедливим. На адресу апеляційного суду надійшло колективне звернення потерпілих в даному провадженні, які зазначили, що не погоджуються з покаранням, призначеним ОСОБА_7 внаслідок його суворості, до засудженого ніяких претензій ні матеріального, ні морального характеру вони не мають та підтримують подане ОСОБА_7 клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме у виді виправних робіт. З урахуванням наведених вище обставин в сукупності, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_7 і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і вказують на те, що він став на шлях виправлення.
Окрім того, ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» гарантує працевлаштування засудженого ОСОБА_7 на посаді технолога у експериментально-технологічній дільниці з заробітною платою згідно штатного розкладу із своєчасним відрахуванням встановленої судом частини його заробітку в дохід держави.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання засудженого та його захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Частина перша статті 82 КК України визначає, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від 6 місяців до 2 років і відбувається за місцем роботи засудженого.
Дійсно, невідбутий ОСОБА_7 строк покарання складає більше двох років, водночас, законодавцем не встановлено при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким обмеження щодо можливості призначення покарання у розмірі меншому ніж невідбута її частина, оскільки ст. 82 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування.
Згідно наявної в матеріалах справи Довідки до акту МСЕК ОСОБА_7 встановлено ІІ групу інвалідності, при цьому у висновку комісії про умови та характер праці зазначено протипоказання до виконання важкої фізичної праці, однак відсутній висновок про те, що ОСОБА_7 втратив здатність до трудової діяльності, що б унеможливило призначення йому покарання у виді виправних робіт.
За таких умов колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого є обгрунтованою та підлягає до задоволення, як і клопотання засудженого та його захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_7 не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за вироком Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2016 року, більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт строком на 2 роки за місцем роботи ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», з відрахуванням в доход держави 20% із суми заробітку засудженого.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3