Справа № 359/1731/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/180/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22.03.2018

УХВАЛА
Іменем України

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 09.03.2018 року, якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сезенків Баришівського району Київської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого у 2012 році Баришівським районним судом Київської області за ч.2 ст.187 КК України до семи років позбавлення волі,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, до 06 травня 2018 року включно.

Визначено розмір застави, із врахуванням положень ч.5 ст. 182 КПК України, що становить 140960 грн. 00 копійок.
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до ухвали суду, 07 березня 2018 року, точного часу досудовим розслідуванням встановлено не було, ОСОБА_7 , перебуваючи в смт. Баришівка, Київської обл., вирішив незаконно таємно викрасти чуже майно в одному з житлових будинків в с. Григорівка Бориспільського району Київської області, після чого в нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Того ж дня, приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, приїхавши на автомобілі марки «Toyota НІ АСЕ» д.н.з. « НОМЕР_1 » належному ОСОБА_9 , до с. Григорівка Бориспільського району Київської області, не повідомляючи останньому про свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, переліз через паркан вказаного домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно проник до вказаного будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні вказаного будинку таємно викрав належну ОСОБА_10 швейну машину марки «Kohler» моделі «Zick-Zack» вартістю 6000 грн., після чого з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним за власним розсудом, завдавши своїми незаконними діями ОСОБА_10 майнової шкоди в сумі 6000 грн.

07 березня 2018 року відомості про вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000643, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

07 березня 2018 року слідчим слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_7 , за підозрою у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

08 березня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

09 березня 2018 року слідчий СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
09 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області клопотання задоволено та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 06 травня 2018 року.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляції просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтуванні апеляції вказує, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено та не надано достатніх доказів про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, також судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, за якими позитивно характеризується, звертає увагу, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 написали заяви про бажання взяти ОСОБА_7 на поруки, зазначає, що розмір застави в сумі 140960, яку визначив суд, є занадто великим та непосильним, як для підозрюваного, так і для його родини.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону

З огляду на позицію законодавця та судову практику, завдання слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про застосування до особи того чи іншого запобіжного заходу полягає у недопущенні:

обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України;

необгрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом обрання менш сурового виду запобіжного заходу.

З метою забезпечення можливості виконання слідчим суддею вищевказаних вимог положеннями КПК України на слідчого (прокурора), який звертається із відповідним клопотанням, покладено обов`язок довести:

обгрунтованість підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення;

наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами;

неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжною заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні.

На слідчого суддю, відповідно, покладено обов`язок відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжною заходу у разі недотримання стороною обвинувачення всіх вищевказаних вимог.

Крім того, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»),

Відповідно до пункту 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Отже, відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

Застосовуючи до ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме припустився таких порушень вимог ст.ст. 177, 178,183, 194 КПК України, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення та тягнуть за собою його скасування.

Так, колегією суддів з`ясовано, що у клопотанні слідчого, в порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, немотивована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, на що не звернув увагу суд при розгляді клопотання.

Перевіряючи справу в апеляційній інстанції, колегією суддів встановлено, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, немає.

Будь-яких даних про те, що підозрюваний буде ухилятись від органів досудового розслідування та суду матеріали справи не містять.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 має місце реєстрації та проживання, за якими характеризується позитивно, проживає разом з сестрою, має міцні соціальні зв`язки.

Крім того, колегія суддів вважає, що в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про можливість досягнення належної поведінки підозрюваним в умовах застосування до нього домашнього арешту.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про взяття ОСОБА_7 на поруки, то вони є необґрунтованими та були предметом розгляду під час слухання справи судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного районного суду Київської області від 09.03.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сезенків Баришівського району Київської області, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, запобіжний захід у виді домашнього арешту на 60 діб, до 06.05.2018 року включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_7 залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 години 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин ранку наступного дня.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
1)прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора і суду;

2)не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: