137/1414/17

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2017р. с.м.т. Літин

Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці Вінницької області, громадянина України, середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово засудженого, останній раз 10 грудня 2015 р. Апеляційним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році",
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, яким просив застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2016 році", у зв`язку з тим, що він має неповнолітнього сина.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання засудженого з тих підстав, що останній не підпадає під дію Закону України "Про амністію у 2016 році" та до нього, неможливо застосувати положення зазначеного закону.
Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 встановлено що останній являється батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).
Таким чином підтверджується що ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої дитини, втім в задоволенні клопотання заслуженого все одно необхідно відмовити з огляду на наступне.
10.10.2013 р. Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від визначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки (а.с. 10-11).
10.12.2015 р. Апеляційним судом Вінницької області ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, покарання ОСОБА_4 визначено шляхом частково складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду від 10.10.2013 р. у виді 5 років позбавлення полі. (а.с. 16-17). Ухвала набрала законної сили 10.12.2015 р. (а.с. 18). Таким чином ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення злочину відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 185 України.
Згідно ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закон), рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Не можливо застосувати до засудженого ОСОБА_4 положення ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», адже відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, адже ним передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Матеріалами особової справи засудженого, дослідженими у судовому засіданні встановлено що на день розгляду клопотання ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої дитини, втім на день розгляду клопотання засудженого у суду відсутні відомості про те, що він не позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_5 (а.с. 19).
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який НЕ є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлені батьківських прав.
Одночасно при прийняті рішення судом враховано, що відносно засудженого неможливо застосувати і положення ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», якою передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання, адже половина строку покарання ОСОБА_4 припадає на 16.01.2018 р. (а.с. 20).
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин який відноситься до категорії тяжких злочинів, не відбув більше половини призначеного строку основного покарання, у суду відсутні відомості про батьківські права засудженого ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , 2011 р.н., тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити за безпідставністю, оскільки ОСОБА_4 не є суб`єктом амністії відповідно до вимог ст. 1 та ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст. ст. 12, 86 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України "Про застосування амністії в Україні", суд,
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році", відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя:ОСОБА_1