Справа № 183/5629/17
№ 1-кп/183/1043/17
В И Р О К
іменем України
17 листопада 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000074 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Аягуз Казахської РСР, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, військовослужбовця призваного за мобілізацією на особливий період, який проходить військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , на посаді навідника 2 відділення 2 взводу 1 мотопіхотної роти, у військовому званні «солдат», проживаючого по АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимого,-
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
встановив:
30.04.2015 р. наказом № 82 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдата призваного за мобілізацією на особливий період ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду - водій автомобільного відділення взводу МТЗ військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у подальшому відповідно до витягу із наказу № 48 від 16.03.2016 р. (по особовому складу) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 рахувався як навідник 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 та знаходився у розпорядженні командира частини.
16.07.2015 р. солдата ОСОБА_5 направлено для проходження лікування до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується АДРЕСА_2 . 27.07.2015 р. ОСОБА_5 закінчив лікування та повинен був повернутися до тимчасового розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходилась в АДРЕСА_3 до 01.08.2015 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За наведених обставин, солдат військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 01.08.2015 року солдат військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , не повернувся з лікування, чим не з`явився вчасно на службу без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та ухиляється від проходження військової служби до 25.09.2017 року.
Таким чином, 01.08.2015 р. солдат військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не з`явився вчасно на службу до тимчасового розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходилась в АДРЕСА_3 , без поважних причин в умовах особливого періоду та ухилявся від проходження військової служби до 25.09.2017 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та відмовився від надання показань. У скоєному щиро кається. Просить застосувати до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ, оскільки брав безпосередню участь в антитерористичній операції.
Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною дослідженими в суді доказами:
- витягом про внесення до ЄРДР повідомлення прокурора про вчинення ОСОБА_5 01.08.2015 р. кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

- витягом з наказу №82 від 30.04.2015 р. т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про прийняття посади з 30.04.2015 р. солдатом ОСОБА_5 водієм автомобільного відділення взводу МТЗ ВОС 837037А.

- копією довідки про безпосередню участь ОСОБА_5 в антитерористичній операції забезпечення її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби)

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_5 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді мінімального позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією статті за відповідний злочин.
При призначенні покарання суд дослідивши заяву ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 р.» та звільнення його від покарання, вислухавши учасників процесу вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 звільненню від покарання. 07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до ч. 2 зазначеного закону ОСОБА_5 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій.
Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, судом не встановлено, суд вважає, можливим призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити від його відбування призначеного покарання.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ЗУ "Про амністію у 2016 році", суд,-
ухвалив:
визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити його з під варти в залі суду негайно.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку видати обвинуваченому, прокурорі негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1