Справа № 359/503/18
Провадження № 1-в/359/148/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з ДУ "Бориспільська виправна колонія (№ 119)" клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
в с т а н о в и в :
19.01.2018 р. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що він вже відбув 2/3 строку покарання та за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів, що став на шлях виправлення, оскільки він має два заохочення, а стягнення відсутні. Також зазначив, що він на даний момент працевлаштований на дільниці деревообробки, та роботу завжди виконує якісно та вчасно. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд задовольнити його.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів, що став на шлях виправлення.

У судовому засіданні представник адміністрації БВК заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015 р., ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2013 р., та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015 р., набрав законної сили 27.03.2015 р.
Згідно вищевказаного вироку засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вироку Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015 р., ОСОБА_5 засуджено до 4 років 8 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахується з 12.09.2014 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2016 р., засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 12.09.2014 р. по 27.03.2015 р., що становить загалом 6 місяців 15 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за тяжкий злочин.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Також пунктом 2 вищезазначеної ППВСУ передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 15.09.2014 р. Під час утримання в Київському слідчому ізоляторі вимог режиму утримування не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 14.04.2015 р. засуджений відбуває покарання в БВК № 119. Під час відбування покарання зарекомендував себе спочатку з негативного боку, допустивши порушення установленого порядку відбування покарання, а саме не виконав законні вимоги адміністрації установи. У зв`язку з чим засуджений був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, за що мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку.

В подальшому змінив свою поведінку в кращу сторону, характеризуючи себе з позитивного боку. Був працевлаштований на виробництві установи, на дільниці деревообробки, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має два заохочення правами начальника відділення від 07.02.2017 р. та 10.05.2017 р. Відношення до праці задовільне.

У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи не виконує. Намагається утримувати своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, не завжди має охайний вигляд.

У програмах диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організаціях засуджених ОСОБА_5 участі не приймає, а також не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації самодіяльних організацій.

Вину за вироком суду визнав, виконавчих листів не має.

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, до ОСОБА_5 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого від 12.04.2016 р. зазначено, що особа за період відбування покарання не стає на шлях виправлення і не може бути переведений з дільниці ресоціалізації до соціальної реабілітації, у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення

Також відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 від 28.09.2016 р., затвердженої начальником Бориспільської виправної колонії № 119 майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , та характеристик від 12.05.2017 р. та від 22.02.2018 р., затверджених начальником Бориспільської виправної колонії № 119 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 , витягу із протоколу від 28.09.2016 р. на заміну покарання на Б/М та витягів із протоколів від 12.05.2017 р. та від 22.02.2018 р. на заміну покарання на УДЗ, комісією установи було прийнято рішення про відмову у застосуванні відносно нього вимог ст. ст. 81, 82 КК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 має нестабільну лінію поведінки. З початку він характеризувався виключно негативно, а в подальшому, лише після тривалого часу відбування покарання, вже почав змінювати свою поведінку в кращу сторону. Така поведінка засудженого не є зразковою, та не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки вона нестабільна. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Злочин за вчинення, якого був засуджений ОСОБА_5 є умисним корисливим злочином проти власності, та згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. При цьому суд звертає увагу, що раніше ОСОБА_5 засуджувався за аналогічний злочин, проте на шлях виправлення не став та знову продовжив свою злочину діяльність.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, яка змінювалася, та останній спочатку під час відбування покарання характеризувався з негативного боку, і лише через тривалий проміжок часу, змінив свою поведінку в кращу сторону, і на даний час він лише стає на шлях виправлення та пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст. ст. 369-372, 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1