Постанова
Іменем України

06 лютого 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
захисник ОСОБА_5 ,
прокурор ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000895,

відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демківка Тростянецького району Вінницької області, засудженого за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

1. Зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 вимагає змінити судові рішення, постановлені відносно ОСОБА_7 , шляхом пом`якшення покарання із застосуванням положень статей 75, 76 КК. Вимогу мотивовано невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості через неповне врахування даних про особу засудженого, який вчинив злочин через необережність, вперше, вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, є інвалідом ІІІ групи, допомагав потерпілому в лікуванні після ДТП, частково відшкодував шкоду і продовжує її відшкодовувати, має на утриманні доньку, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, що свідчить про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства. Вказує також на відсутність у вироку суду мотивування щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 вимог ст. ст. 75,76 КК України.
Крім того, захисник зазначила про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки апеляційний розгляд відбувся без проведення судових дебатів.

2. Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Судове рішення суду першої інстанції
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до засудженого ОСОБА_7 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої вчиненням злочину, задоволено частково. Цивільний позов ОСОБА_9 до засудженого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину, задоволено повністю.
Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

2.2 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишено без задоволення, а вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року відносно засудженого ОСОБА_7 без зміни.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
24 жовтня 2015 року, з 9 до приблизно 10 години водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в попутному напрямку позаду невстановленого в ході досудового розслідування вантажного автомобіля автодорогою М-21, сполученням «ЖитомирВінницяМогилів-Подільський», у напрямку м. Могилів-Подільський, прослідувавши с. Людавка Жмеринського району Вінницької області, в межах дії кілометрового стовпчика № 153+500м, не врахувавши дорожньої обстановки, здійснюючи маневр обгону вантажного автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилася пасажирка ОСОБА_11 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_8 та його пасажирка ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження, з якими були госпіталізовані до Жмеринської ЦРЛ, де ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень померла.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи від 24 лютого 2016 року № 101а, порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку із виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

3. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та інших учасників судового провадження
Захисник підтримала подану касаційну скаргу та наведені в ній доводи про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості через неповне врахування даних про особу засудженого, а також про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та просила задовольнити касаційну скаргу в повному обсязі.

Прокурор заперечив доводи, наведені в касаційній скарзі захисника, з підстав їх необґрунтованості, стверджуючи про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого та про надуманість доводів щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
Стаття 50. Поняття покарання та його мета
1. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
3. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,
карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження,
караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

5. Позиція Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Висновки суду про винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК у касаційній скарзі захисник не оспорює.

5.2. Щодо невідповідності призначеного покарання внаслідок суворості
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, і обставини кримінального провадження.

Також судом першої інстанції повною мірою було враховано дані про особу засудженого, який раніше не судимий, вину у вчиненому злочині визнав повністю, є інвалідом ІІІ групи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, відшкодував потерпілому 11 000 грн, у судовому засіданні просив у потерпілого вибачення.
Наведене суд врахував як обставини, які помякшують покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.
Таким чином, суд при застосуванні санкції ч. 2 ст. 286 КК дійшов правильного та належно вмотивованого висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_7 строку покарання, що не є надто суворим, а наближеним до мінімального покарання, передбаченого санкцією статті, за якою його засуджено.
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, доводи апеляційної скарги захисника аналогічні тим, що наведені в касаційній скарзі, перевірені апеляційним судом повною мірою та спростовані з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Доводи захисника про порушення судом першої інстанції норм матеріального права в зв`язку з відсутністю у вироку мотивів та підстав щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 вимог ст. ст. 75, 76 КК України, є безпідставними.
Звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є правом суду, таке звільнення може застосовуватись судом у випадках, передбачених КК України. Наведені захисником обставини, в тому числі й ті, що характеризують особу засудженого, не є безумовною підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК.

5.3. Щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону
За матеріалами кримінального провадження, зокрема даними аудіозапису судового засідання апеляційного суду від 17 травня 2017 року, зафіксованого на технічному носії, що міститься в матеріалах кримінального провадження, а також журналу судового засідання встановлено, що розгляд в апеляційному суді відбувався відповідно до вимог кримінального процесуального закону із проведенням судових дебатів.

5.4. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Суд вважає доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 про невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання внаслідок суворості, і про можливість звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК та про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону необґрунтованими, тому вказана касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 376, 436, 441, 442 КПК, пунктами 4, 5, 6 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишитибез задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3