Справа № 1-233/2010р.
Номер провадження1-233/2010р.
ВИРОК

іменем України

"10" вересня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого Закутського В.І.

при секретарі Сиверин Л.А.

з участю прокурора Луценко С.В.

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську кримінальну справу по звинуваченню: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, та

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше не судимого,

у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.2 та 186 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ

28 березня 2010 року біля 24.00 годин в м. Вознесенську ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5, знаходячись у громадському місці в парку ім. Шевченко, та перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки та нормами моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, реагуючи таким чином на зауваження ОСОБА_1, стали наносити останньому удари руками та ногами, на прохання свідка ОСОБА_6 припинити протиправні дії, не реагували і продовжували наносити удари, доки ОСОБА_1 не вирвався та не побіг в напрямку Вознесенського міськвідділу міліції.

Після цього, 28 березня 2010 року біля 24.00 годин в парку ім. Шевченко м. Вознесенська ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 повернулись до куртки ОСОБА_1, яка лежала на місці спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, в присутності ОСОБА_6, усвідомлюючи, що останній за ними спостерігає, відкрито з куртки ОСОБА_1 викрали майно останнього, а саме: грші в сумі 2047 грн., гаманець вартістю 50 грн., та ключі, які для потерпілого ОСОБА_1 цінності не представляють,, спричинивши ОСОБА_1 матеріальні збитки на загальну суму 2097 грн.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 А.1. свою вину у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.2 та 186 ч. 2 КК України визнали повністю і пояснили суду, що дійсно 28 березня 2010 року біля 24-х годин біля парку ім. Шевченко вони зустріли сусіда ОСОБА_6 з потерпілим. Вони попросили у нього 20 грн. в борг, але ОСОБА_6 не дав, а потерпілий ОСОБА_1 сказав, щоб вони їх не чіпали. ОСОБА_4 схопив ОСОБА_1 за куртку, але той вирвався і побіг. Вони його наздогнали і вдарили кілька разів, потерпілий знову вирвався, залишивши у них в руках свою куртку, і побіг в сторону міліції, а вони перевірили кишені куртки і взяли там гроші біля 2000 грн., а також пошкодили його куртку. Цивільний позов вони також визнають, просять пробачення у потерпілого. Каються у скоєному.

Вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також повністю підтвердилася в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_1, який суду пояснив, що 28 березня 2010 року в 21 годину 30 хвилин до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_6, який мав йому передати гроші в сумі 2047 грн. за придбаний у нього товар. Вони зустрілися біля магазину «АТБ», де ОСОБА_6 передав йому гроші в сумі 2047 грн., після чого вони пішли в більярдний клуб, де пробули десь пів-години, після чого пішли додому до парку Шевченко. ОСОБА_6 хотів піти до банкомату «Приватбанку», але в цей час його позвали, і підійшла до ОСОБА_6 група хлопців - чоловіка чотири, які просили у нього гроші, на що ОСОБА_6 відповів, що зараз у нього немає, підійшов до нього та попросив у нього захисту . До них підійшли підсудні, які були у нетверезому стані, і стали вимагати у ОСОБА_6 гроші. Він звернувся до них, щоб вони не чіпали їх і відійшлі від них, на що ОСОБА_4 схопив його за куртку в районі грудей, став озиратися по сторонам маючи намір ударити його, після чого він відштовхнув ОСОБА_4 і побіг в напрямку гімназії- Його наздогнали і вдарили по ногам, від чого він впав. Коли почав підніматися, його стали бити пс голові. ОСОБА_4 схопив його за куртку і тримали його, щоб він не втік, але він зібрався ' силами і вирвався від них і побіг в сторону міліції, а куртка залишилась у них в руках. Муллає* М. і ОСОБА_5 пробігли трохи за ним, але потім зупинились, бо він біг у напрямку міліції. Потім ОСОБА_6 розповів йому, що бачив, як ОСОБА_4 і ОСОБА_5 рвали його куртку та нишпорили по кишеням його куртки. Оскільки підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні відшкодували спричинену йому шкоду в сумі 2800 грн., то від своїх позовних вимог він відмовляється, ніяких претензій до них він не має та просить суд їх суворо не карати.

Вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також повністю підтвердилася в судовому засіданні показаннями свідків: ОСОБА_6, який суду пояснив, що 28 березня 2010 року він

зустрівся з ОСОБА_1, якому віддав борг в сумі 2047 грн., потім пішли в більярдний клуб, де випили пива і через хвили 30 пішли додому. По дорозі біля парку ім. Шевченко він хотів підійти до банкомату, але його зустріли ОСОБА_4 і ОСОБА_5 і спитали чи є у нього гроші в сумі 20 грн. Він відповів, що немає і у нього немає часу, і підійшов до ОСОБА_1, який запропонував відійти від них. Вони відійшли, але ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знову підійшли до них, вони були у нетверезому стані. ОСОБА_1 попросив їх, щоб вони не заважали їм спілкуватися, після чого ОСОБА_4 став штовхати ОСОБА_1 Він став просити ОСОБА_4, що це його знайомий, щоб« його не трогали. В цей час ОСОБА_1, який хотів уникнути сутички, вирвався від ОСОБА_4 і побіг в сторону гімназії, він став тримати ОСОБА_4, а ОСОБА_5 погнався за ОСОБА_1, після чого і ОСОБА_4 вирвався від нього і також погнався за ОСОБА_1, який впав, а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 стали бити його. ОСОБА_1 піднявся, вирвався від них і побіг в сторону міліції, а його куртка залишилась в руках ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які стали навмисно рвати її. потім стали перевіряти її кишені, щось діставали звідти і ложили собі в кишеню, розірвали куртк/ і кинули її, а самі пішли в сторону водокачки.

свідка ОСОБА_7, який суду пояснив, що як працівник карного розшуку займався заявою ОСОБА_1, який був побитий, а у ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не було тілесних ушкоджень.

Свідки ОСОБА_8 JI.M. і ОСОБА_9 суду пояснили, що 23 квітня 2010 року їх запросили бути в якості понятих при відтворенні обстановки і обставин події з ОСОБА_4, який показував на цеглину в парку і пояснював, що саме з цією цеглиною за ним гнався ОСОБА_1 . Але вони постійно прибирають всю територію парку і цієї цеглини в парку не бачили, її не було, і хто її туди поклав, вони не знають.

Також вина підсудних повністю підтверджується дослідженими матеріалами кримінальної справи: протоколом усної заяви потерпілого ОСОБА_1 про те, що в парку ім. Шевченко невідомі йому особи спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи його майном /а.с. 5/;

висновком судово-медичної експертизи, згідно якої потерпілий ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження /а.с. 29-30/;

протоколами пред»явлення особи для впізнання, згідно яких потерпілий ОСОБА_1 впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як осіб, які спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи його майном /а.с. 49,50/;

протоколами очних ставок між потерпілим ОСОБА_1 з однієї сторони, та підсудними ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з іншої сторони /а.с. 51,52/;

протоколом відтворення обстановки і обставин події, згідно якого потерпілий ОСОБА_1 підтвердив та уточнив свої свідчення /а.с. 64-67/;

речовими доказами /а.с. 113/, та іншими матеріалами кримінальної справи у сукупності.

Аналіз і оцінка приведених у сукупності доказів приводить суд до переконання, що підсудні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 скоїли грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю /хуліганство/, вчинене групою осіб, та скоїли відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, і їх дії правильно кваліфіковані органами досудового слідства по ч. 2 ст. 296 та ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання підсудних.

В якості обставин, що пом»якшують покарання підсудних, суд враховує їх першу судимість, задовільні характеристики з місця проживання, каяття у скоєному, відшкодування потерпілому спричиненої шкоди.

Обтяжуючих вину обставин суд не вбачає.

З урахуванням всіх обставин справи, особи підсудних, які повністю відшкодували потерпілому спричинену шкоду, каються у скоєному, суд не вбачає підстав для призначення покарання, яке було б пов»язане з позбавленням волі, вважаючи можливим застосувати ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.2 та 186 ч.2 КК України, і призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі кожному строком:

по ст. 296 ч.2 КК України - 2 роки позбавлення волі;

по ст. 186 ч.2 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 4 роки позбавлення волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в один рік.

На підставі ст. 76 КК України на засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покласти обов»язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: шкіряна курточка та ключі, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_1 - залишити у потерпілого ОСОБА_1

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області на протязі 15 діб.

Суддя