Справа № 214/6243/15-к
1-кп/214/69/17
У Х В А Л А

30 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по об`єднаним кримінальним провадженням, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001364 від 03.08.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та №0002033 від 17.07.2015 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,- ВСТАНОВИВ:
Прокурор у судовому засіданні просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики визначені ст.177 КПК України. В обґрунтування наявності ризиків, прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просив врахувати визнання вини в скоєному злочині та відсутність наміру приховуватися від суду.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на два місяці обраного його підзахисному та просив замінити на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та про відмову в задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника, виходячи з наступних підстав.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, за останній з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на два місяці.
Приймаючи вказане вище рішення, суд хоча і враховує посилання обвинуваченого на визнання ним вини у вчиненому злочині, однак вказані обставини не виключають доведених стороною обвинувачення та встановлених судом ризиків.
Керуючись ст.ст. 176, 178, 183, 184, 318, 331, 369, 371 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу - задовольнити.
В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, строком на два місяці, тобто до 28 січня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1