Справа № 493/171/18
Провадження № 1-кп/493/53/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Балтський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Свободне Лагодехського району Грузії, українця, громадянина України, з середньою спеціальною, не одруженого, військовозобов`янаного, безпартійного, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
В с т а н о в и в :
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 289 ч.1 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом.
Між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 30 січня 2018 року була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 471, 472, 473 КПК України.
Згідно угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_7 і потерпілим ОСОБА_8 , обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 289 КК України, а також покарання яке повинен понести ОСОБА_7 у вигляді трьох років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком один рік, а також із застосуванням ст..76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися на реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, наполягав на затвердженні угоди про примирення та зазначив, що розуміє надані йому законом права відповідно до ст. 473 КПК України, наслідки укладення та затвердження і невиконання угоди про визнання винуватості, визначені ст. 394, 473, 474 КПК Україниа також йому роз`яснені вичерпні підстави оскарження вироку суду, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_8 просить затвердити угоду про примирення, укладену між ним і обвинуваченим і призначити останньому покарання, визначене ухвалою про примирення.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, оскільки вважає, що при укладенні цієї угоди між обвинуваченим ОСОБА_7 і потерпілим ОСОБА_8 дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 узгоджену в угоді міру покарання.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод, в тому числі угода про примирення між потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим.
Правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнав себе винним, згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Узгодженою угодою про примирення між потерпілим і обвинуваченим міра покарання для обвинуваченого установлена в межах санкції ст. 289 ч.1 КК України з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого.
Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимог КПК и КК України, встановив що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України є правильною.
Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, свідомим, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб.
Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_7 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Що стосується речових доказів, то це питання слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374,468-472,474, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому узгоджену між обвинуваченим ОСОБА_7 і потерпілим ОСОБА_8 міру покарання у вигляді трьох років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного судом з випробуванням строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілийї має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

С У Д Д Я