Номер провадження: 11-кп/785/268/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2017 року, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000258 від 06.09.2013, відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уссурійська Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм-експедитором ТОВ «Арцизький Молокозавод», раніше не судимого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Молокозавод», раніше не судимого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 05.02.2010 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 біля комерційної фірми «Хвиля» на проспекті Акад. Глушко 29-а в м. Одесі, в стані алкогольного сп`яніння на грунті неприязних стосунків, керуючись мотивами помсти за образливі слова з боку потерпілого ОСОБА_12 умисно завдали численні удари руками і ногами по голові і тулубу потерпілого, чим спричинили йому легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Кримінальне провадження стосовно іншої особи, яка також приймала участь у побитті потерпілого, закрито у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 296 ч. 2 КК України, стосовно ж ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прокурор змінив обвинувачення в суді 12.10.2017 року на ч. 2 ст. 125 КК України.

Оскаржуваною ухвалою закрито кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_12 від підтримання обвинувачення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу, виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення, оскільки, в даному випадку, на його думку, закриття кримінального провадження можливе лише за відсутності реабілітуючих підстав, при підтвердженні доказами події кримінального правопорушення та наявності в діях особи складу кримінального правопорушення, у сторони обвинувачення не було доказів для його винуватості за ч. 2 ст. 125 КК України, судово-медичною експертизою не підтверджено, що потерпілому були завдані численні удари руками й ногами по голові та тулубу, суд не встановив ступінь участі кожного з обвинувачених у побитті потерпілого, його дії та дії ОСОБА_9 мали б кваліфікуватися за ч. 1 ст. 125 КК України, зміна обвинувачення з публічного на приватне відбулася після закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, якщо суд дійшов висновку, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України чи ч. 2 ст. 125 КК України, то мав би виправдати його.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу та виправдати його за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, вказуючи на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки у сторони обвинувачення не було доказів для обвинувачення його в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, обвинувальний акт від 12.10.2017 року та ухвала від 31.03.2015 року містять суперечливі висновки, потерпілий взагалі не подавав заяву про скоєння щодо нього злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а зміна обвинувачення з публічного на приватне відбулася після закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, якщо суд дійшов висновку, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України чи ч. 2 ст. 125 КК України, то мав би виправдати його.

Заслухавши доповідача, обвинувачених і їх захисника, які підтримали апеляційні скарги, адвоката ОСОБА_13 представника потерпілого, який заперечував проти задоволення скарг та вважав, що ухвала законна, прокурора, яка також заперечувала проти задоволення апеляційних скарг і просила змінити підстави закриття кримінального провадження у резолютивній частині ухвали суду з п.1.ч.1ст. 284 КПК України на п. 7 ч. 1 цієї статті, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду- зміні з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом із постановленням ухвали у разі, коли потерпілий відмовився від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно п.1 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції в разі відмови потерпілого ОСОБА_12 від підтримання обвинувачення відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України обґрунтовано прийняв рішення про закриття кримінального провадження.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених про те, що суд неповно розглянув кримінальне провадження, необґрунтовано закрив його та не навів доказів їх винуватості, не розмежував які саме удари, хто саме у куди завдав потерпілому, який їх ступінь тяжкості не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки суд не закінчував кримінальне провадження винесенням обвинувального вироку, у якому і належало б зазначити ці обставини і навести докази.
Твердження апелянтів про те, що потерпілий не відмовився від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення, також є надуманими і необґрунтованими, адже суд вивчив в судовому засіданні думку потерпілого і його представника, на підставі чого дійшов правильного висновку про те, що потерпілий ОСОБА_12 дійсно відмовився від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.
Доводи апеляційних скарг про те, що потерпілий не звертався до правоохоронних органів із заявою про притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України не можна визнати обґрунтованими, виходячи з того, що потерпілий відповідно до матеріалів провадження має вади зору і письмове звернення до органів міліції було оформлене посадовою особою цього органу від 05.02.2010 року та підписане потерпілим, в якому і було зазначено про побиття його невідомими особами за обставин, що були встановлені у кримінальному провадженні (т. 2 а.п.157), тобто в межах, передбачених законом строків.
Прокурор вправі змінити обвинувачення в суді відповідно до вимог ст. 338 КПК України, в тому числі на ст. 125 КК України, що ним і було зроблено у даному кримінальному провадженні. Підтримувати чи не підтримувати обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення є правом потерпілого, а в разі його відмови від цього суд має вирішити питання про закриття кримінального провадження.
Таким чином, суд, враховуючи, що потерпілий відмовився від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, повинен був закрити кримінальне провадження саме на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України. Своє рішення про необхідність закриття кримінального провадження із зазначених вище підстав суд мотивував у мотивувальній частині ухвали.
В той же час, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження в резолютивній частині ухвали суд першої інстанції помилково послався не на п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, а на п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині не можна визнати законним та необхідно його змінити.
Прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження відносно іншого обвинуваченого ОСОБА_14 у зв`язку закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідає вимогам закону.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для прийняття рішення про винуватість чи невинуватість обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг обвинувачених та зміни резолютивної частини ухвали суду.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 частково задовольнити, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2017 року про закриття кримінального провадження відносно них за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення змінити.
Вважати, що дане кримінальне провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, а не п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня оголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4