АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/2424/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1735/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця міста Харкова, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно працюючого в ТОВ "Компанія Р.І.Ч." на посаді "Виконавець робіт", не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850, оо гривень (вісімсот п`ятдесят гривень оо копійок).

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи №1328 у розмірі 87, 96 гривень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку ОСОБА_7 перебуваючи па посаді електромеханіка Основ`янського району електропостачання, в невстановлений в ході досудового розслідування період часу діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного самостійного збагачення, знаходячись на території Основ`янського району електропостачання, розташованого на території відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Основа» за адресою м. Харків, вул. Привокзальна, і, здійснював встановлення нового обладнання, шляхом заміни старого обладнання, а старі матеріали складав у власну шафу, яка знаходиться в приміщенні роздягальні виробничого підрозділу Локомотивного Депо «Основа», а саме брухт міді та алюмінію та сортував їх по поліпропіленових мішках.

18.02.2017 року близько 20.00 години ОСОБА_7 приїхав на вищезазначену територію на чергування згідно графіку на власному автомобілі «Hyundai Santa Fe», д.н. НОМЕР_1 , який належить останньому на праві власності. Близько 22.00 години ОСОБА_7 дістав з власної шафи роздягальні 2 поліпропіленові мішки та склав їх у багажне відділення вищезазначеного автомобіля.

19.02.2017 року близько 08.00 годин ОСОБА_7 за допомогою автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д.y. НОМЕР_1 , вивіз 2 поліпропіленові мішки, в яких знаходився брухт міді та алюмінію з території виробничого підрозділу Локомотивного ДЕПО «Основа», там самим розпорядився викраденим майном, проте в подальшому був зупинений співробітниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 викрав з території виробничого підрозділу Локомотивного ДЕПО «Основа», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Привокзальна, 1, металобрухт міді у вигляді лому металу, вагою 34 кг 200 г вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру №1328 від 27.03.2017 року - 3762 гривні та металобрухт алюмінію у вигляді лому металу, вагою 6 кг вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру №1328 від року - 144 гривні, тим самим спричинивши матеріальний збиток виробничому підрозділу Локомотивне ДЕПО «Основа» па загальну суму 3906 гри.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В апеляційних скаргах:

Прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

Зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заступник прокурора Харківської області, посилаючить на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповіднівсть призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1700 грн.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію у виді конфіскації транспортного засобу Hyundai Santa Fe», д.н. НОМЕР_1 у власність держави.

Заслухавши доповідь судді,думку прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Встановленні судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, мешкає з матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи та знаходиться на його утриманні, а також наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, прийшов до обґрунтованого висновку, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.1ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На думку колегії суддів призначене покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності.

Щодо доводів апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області в частині про незастосування судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі ст. 96-1 КК України щодо спеціальної конфіскації автомобіля Hyundai Santa Fe», д.н. НОМЕР_1 , слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного злочину або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшуканні, виготовленні, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Разом з тим, згідно ст.9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Як у справі «Бакланов протии Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен протии Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Крім того, у справі «Ізмайлов протии Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, в даному випадку застосування спеціальної конфіскації порушує вимоги статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, оскільки покарання, яке призначене ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. істотно нижче ніж вартість майна, яке на думку прокурора підлягає спеціальній конфіскації, тобто не співрозмірне між собою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 та правильність прийнятого ним рішення в частині повернення автомобіля Hyundai Santa Fe», д.н. НОМЕР_1 обвинуваченому, а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді