Справа № 1-кп/331/223/2017
ЄУН № 331/1865/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1

При секретарі: - ОСОБА_2

Прокурора: - ОСОБА_3

Потерпілих: - ОСОБА_4

-ОСОБА_5 .

Законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

Обвинувачених: - ОСОБА_7

-ОСОБА_8

Захисників: - ОСОБА_9

-ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України.

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою суду від 12.09.2017 року та спливає 12.11.2017 р.

Обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою суду від 12.09.2017 року та спливає 12.11.2017 р.

Судом ставиться питання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 2 місяці, оскільки строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спливає 12.11.2017 року, а суддя буде знаходитися у щорічній тарифній відпустці з 30.10.2017 року.

Прокурор ОСОБА_3 просить продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 підтримують думку прокурора.

Захисник ОСОБА_11 заперечує проти продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою. Просить суд змінити запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 заперечує проти продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою. Просить суд змінити запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримують думку своїх захисників.

Вислухавши думку учасників судового засідання, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд також враховує вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. (справа «Харченко проти України»), кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, якою передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.

Приймаючи до уваги, що в даному кримінальному провадженні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, приймаючи до уваги, що запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою відповідають характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, та позбавляє обвинувачених можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на даний час утримуються під вартою, продовжують існувати ризики, передбачені пп.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 2 місяці, а саме до 12.12.2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці, а саме до 12.12.2017 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці, а саме до 12.12.2017 року.

Місцем утримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, залишити СІЗО №10 м. Запоріжжя.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурору та направити начальнику Запорізького СІЗО за місцем утримання обвинувачених.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1