У Х В А Л А
28.12.2017 Справа №607/16921/17

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , судимий вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.12.2017р. за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням терміном на 1 рік 6 місяців,

--у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0004137 від 26.12.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , якому 27.12.2017р. вручено повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину ОСОБА_5 на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 26 грудня 2017 року, близько 00:30 год. у ОСОБА_5 , який перебував по АДРЕСА_2 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна 26 грудня 2017 року близько 00:30 ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 увійшов у підвальний поверх вказаного будинку. Перебуваючи на вказаному поверсі ОСОБА_5 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами за допомогою невстановленого слідством предмету пошкодив навісний замок підвального приміщення, яке належить ОСОБА_7 , з якого в подальшому таємно викрав газову колонку, яку там же розукомплектував, викравши з неї газово-водяний клапан вартістю 200 гривень, радіатор газової колонки вартістю 150 гривень, нагрівач газової колонки вартістю 150 гривень, чотири мідні трубки для подачі води, газу вартістю 60 гривень. Із місця вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 втік, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 560 гривень.

26 грудня 2017 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, а тому 27 грудня 2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.12.2017 року, в ході проведення якого в ході проведення якого виявлено та вилучено сліди папілярних узорів пальців рук.

- висновком судово дактилоскопічної експертизи, відповідно до якого сліди папілярних узорів пальців рук, вилучені в ході проведення ОМП, належить ОСОБА_5 1993 р.н.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив про обставини, при яких виявив ОСОБА_5 у загальному коридорі підвальних приміщень будинку АДРЕСА_3 .

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив про обставини, при яких виявив ОСОБА_5 у загальному коридорі підвальних приміщень будинку АДРЕСА_3 .

- протоколом огляду предмета, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_7 за індивідуальними ознаками впізнав викрадену в нього газову колонку.

Виходячи із вищенаведеного, слідчий у клопотанні вказує та підтримується в судовому засіданні прокурором, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

Прокурор зазначає, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання уникнення наявних ризиків, оскільки ОСОБА_5 , будучи раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову під час іспитового строку, який згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України обчислюється з моменту проголошення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.12.2017р., вчинив умисний корисливий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що свідчить про те, що перебуваючи на волі він продовжуватиме злочинну діяльність, тому це вказує про підвищену його суспільну небезпеку, як особи, що може вчинити й інші кримінальні правопорушення, тобто вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього, зважаючи на санкцію статті інкримінованого йому кримінального правопорушення та відповідно усвідомлюючи покарання, яке йому може бути призначене судом в разі визнання його винним у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , може переховуватися від слідства і суду, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному проваджені шляхом схиляння їх до відмови у дачі показів чи до дачі показів на його користь, чи іншим чином впливати на зазначених учасників кримінального провадження, показання яких є основними доказами злочинних дій ОСОБА_5 , що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігти зазначеним ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України запобіжних заходів, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, з наведених у ньому підстав та просить його задовольнити і крім іншого, просить не визначати розмір застави у кримінальному провадженні у разі задоволення клопотання, підозрюваного та захисника, які просять відмовити у задоволенні клопотання, оскільки воно є необґрунтоване, не підтверджуються факти вчинення ОСОБА_5 саме кримінального правопорушення, а не адміністративного, так як до матеріалів кримінального провадження не долучено висновку експерта з приводу визначення вартості майна, а лише довідка підприємця, яка не може братися до уваги, до матеріалів клопотання долучені протоколи допиту свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 , які не підписані уповноваженою особою на здійснення допиту, не доведенням наявності ризиків, для уникнення яких застосовується самий суворий запобіжний захід та недоведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, або ж в разі доведеності та обґрунтованості клопотання, на думку слідчого судді, просять застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, приходжу до висновку, що клопотання підозрюваного ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід задовольнити, відмовивши при цьому у клопотанні слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 щодо вибраного органом досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного злочину підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів. Посилання захисника на необґрунтованість підозри, відсутність доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину спростованні матеріалами клопотання, наданими в судовому засіданні обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимості згідно вимог КПК України.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий судді не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він не одружений, на утриманні малолітніх дітей немає, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліках в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, раніше судимий. Обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який ним скоєний під час іспитового строку, що свідчить про те, що він може продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється або ж вчинити інше.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином частково підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме зважаючи на санкцію статті злочину, який інкримінується ОСОБА_5 , він мати можливість ухилятися від органу досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за розглядом клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який на досудовому розслідуванні повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, повернення викраденого майна потерпілому, відсутність фактів перешкоджання з його боку проведенню слідства, не доведенням прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам та недопущення виникнення вказаних слідчим у клопотанні ризиків і належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, приходжу до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_5 цілодобово залишати житло за місцем його проживання, що в АДРЕСА_1 , (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також, відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Згідно п. 2 ч. 6 даної статті КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Зважаючи на наведене, вважаю за необхідне доручити Тернопільській місцевій прокуратури провести перевірку наданим в судовому засіданні захисником ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_5 фактів з приводу порушення, на їх думку, права на захист, а саме недопущення захисника протягом тривалого проміжку часу, незаконного затримання та подальшого утримання у відділі поліції без законних на те підстав, так як ОСОБА_5 на вимогу уповноваженого працівника поліції перебував у відділі поліції 26.12.2017р. із 12 год. 30 хв. без визначення його процесуального статусу, хоча фактичний час затримання вказаний 19 год. 30 хв., не міг вільно залишити відділ поліції, про що зазначено у протоколі затримання особи від 26.12.2017р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 206, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_6 , яке підтримане підозрюваним ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_5 цілодобово залишати житло, що в АДРЕСА_1 , (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності).
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду; не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , цілодобово (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

ОСОБА_5 після оголошення ухвали негайно доставити в місце відбуття домашнього арешту, що в АДРЕСА_1 , після чого звільнити з під варти.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 20 лютого 2018 року.
Контроль за виконання ухвали покласти на слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області для поставлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік.

Скерувати копію ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2017р. за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу Тернопільській місцевій прокуратурі для проведення перевірки викладених підозрюваним ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_10 в судовому засіданні фактів з приводу порушення, на їх думку, права на захист, незаконного затримання та подальшого утримання у відділі поліції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1