У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2495/17 № 1-в/610/373/2017

м. Балаклія 03.10.2017 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

представника ЛКК: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17) спеціалізована протитуберкульозна лікарня» (далі ПВК (№ 17)
та
клопотання про звільнення від покарання за хворобою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, раніше судимого 8 разів,

засудженого
04.04.2017р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3р. 1міс. позбавлення волі,
початок строку відбування покарання 18.04.2017р., кінець 18.05.2020р., не відбута частина покарання становить 02 роки 07 місяців 15 днів, -
в с т а н о в и в:

Клопотання засудженого обґрунтоване наявністю у нього захворювань, які на його переконання перешкоджають подальшому відбуванню покарання (а.с. 1).
Подання ПВК (№ 17) обґрунтоване тим, що за висновком лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) виявлена у засудженого хвороба передбачена Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (а.с. 12).
Обидві ці справи судом об`єднані в одне провадження (а.с. 34).
Засуджений ОСОБА_5 просив залишити без розгляду подане ним клопотання про звільнення від покарання за хворобою та розглянути подання ПВК (№ 17) за його відсутності (а.с. 30, 36).

Адміністрація ПВК (№ 17) просила розглянути справу за їхньої відсутності. Представник ЛКК та прокурор просили клопотання задовольнити.

Дійсно, зазначена у висновку ЛКК від 26.09.2017 року хвороба засудженого - ВІЛ-інфекція IV клінічна стадія (абсолютна кількість СД-4 наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Частина друга статті 84 КК України передбачає можливість звільнення засудженого від покарання або від подальшого його відбування за сукупності таких умов:
1)особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної;

2)така тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання;

3)це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку.
При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Такими обставинами можуть бути: поведінка засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, тривалість відбутого покарання, обставини, які при можливому звільненні від покарання або від його подальшого відбування можуть поставити засудженого у безвихідне становище (наприклад, відсутність постійного місця проживання, рідних чи близьких тощо), а також інші обставини.

Ці положення містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1973р. № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», узагальненнях судової практики.

Визнано необхідним зазначення у поданні про наявність у засудженого близьких рідних, які мали б можливість здійснювати за звільненими особами догляд і дали на це згоду, чого дане подання не містить.

Тобто сам по собі факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання.

Водночас з виявленою тяжкою хворобою, засуджений має значний кримінальний досвід, 8-м не знятих і не погашених у встановленому законом порядку судимостей, засуджений вже 9-й раз, неодноразово реально відбував покарання у виді позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання з випробуванням і в період випробування знову вчиняв нові злочини.
Більш того, з аналогічних правових підстав і за цим же захворюванням, за ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 28.01.2016р. ОСОБА_5 вже звільнявся від покарання на значну його частину в 2 роки 5 місяців 5 днів, однак належних висновків для себе не зробив, і в цей час, менш ніж через 7 місяців знову вчинив новий злочин, що свідчить про його стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання.
По факту, наявне у засудженого захворювання не заважає йому займатися злочинною діяльністю. Суд враховує необхідність забезпечення балансу між правами засудженого і інтересами суспільства, відносно представників якого він продовжує вчиняти злочини.
За час відбування покарання засуджений заохочень і стягнень не має, позитивно, ініціативно себе жодного разу не проявив. Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
За висновком характеристики засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення.
Також суду не надано доказів можливості надання засудженому ефективного лікування якісно кращого рівня у разі його звільнення. Враховує, те що засуджений доглядається і лікується за державний кошт, а на час засудження він не працював, не убачається наявності у нього фінансової можливості самостійно продовжити лікування.
Більш того, не убачається і того, що після встановлення у засудженого захворювання на ВІЛ у 2001р. він самостійно звертався за медичною допомогою, а рівно і після звільнення судом від покарання. Тому не убачається зацікавленості засудженого у його одужанні.
З наданих до суду матеріалів не убачається про наявність у засудженого близьких чи рідних, які б мали можливість здійснювати за ним догляд у разі звільнення і дали на це згоду, або він буде поміщений до лікувальної установи, спроможної надати йому лікування якісно кращого рівня, що має істотне значення для вирішення подання.
Таких доказів представник ЛКК та прокурор не надали і в судовому засіданні.
Невідбута частина покарання є значною.
Дані про особу засудженого, наявність у нього серйозного злочинного досвіду, тяжкість злочину, ступінь виправлення, фактичне не розкаяння, яке повинно бути дієвим і відображатися у його поведінці при відбуванні покарання, відсутність згоди рідних та близьких на догляд за ним та відсутність переконливих даних про бажання та можливість продовжити ефективне лікування та безповоротно відмовитися від продовження злочинної діяльності, інші доводи даної ухвали, не дають суду достатніх підстав для задоволення подання.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Засуджений ОСОБА_5 не підтримав свого клопотання, тому виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, воно розгляду не підлягає. Однак законом не передбачено прийняття рішення у виді залишення клопотання без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України та ст.ст. 537-539 КПК України,
у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 і подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17) спеціалізована протитуберкульозна лікарня» по звільнення від покарання за хворобою ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1