Справа №1801/3380/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2012 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Терещенко О. І.,

при секретарі Терещенко О. В.,

з участю прокурора Горового В.О.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі подання слідчого Білопільського РВ УМВС України в Сумській області відносно

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2. 6/43, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, згідно ст.89 КК України не судимого

- про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2012 року до Білопільського районного суду надійшло подання слідчого Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_2

Досудовим слідством ОСОБА_2 підозрюється в тому, що 27 червня 2012 року близько 17 год. 30 хв. в с. Старі Вирки по вул. Колгоспній в районі повороту на вул. Клубну сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення мопеда "Delta" під керуванням ОСОБА_4 та мопеда "OUL LUX" під керуванням ОСОБА_2.

В результаті зіткнення мопедистка ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

По даному факту 02 листопада 2012 року відносно ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа №12040223 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Також ОСОБА_2 підозрюється в тому, що 23 серпня 2012 року приблизно о 23 год. 20 хв. з метою пошкодження майна ОСОБА_5 підійшов до автомобіля останнього марки OPEL Astra Caravan ЗНГ, державний номер НОМЕР_1, що знаходився біля господарства, розміщеного за адресою: Білопільський район, с. Старі Вирки, вул. Колгоспна, 14 та за допомогою запальнички підпалив гальмівні шланги переднього колеса автомобіля. В результаті підпалу виникла пожежа вказаного автомобіля. Але ОСОБА_2 свої наміри на довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, бо ОСОБА_5 виявив пожежу та загасив її власними силами. Внаслідок пожежі ОСОБА_5 було спричинено матеріальну шкоду.

За даним фактом 02 листопада 2012 року відносно ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа №12040262 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

02 листопада 2012 року кримінальні справи №12040223 та №12040262 були обєднані в одне провадження.

02 листопада 2012 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_2 було затримано згідно ст.115 КПК України.

У судовому засіданні прокурор Горовий В.О., слідчий Максюта І.С. подання підтримали, просили обрати ОСОБА_2 запобіжний захід у виді взяття під варту.

Захисник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення подання, зазначивши, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання, позитивно харктеризується, добровільно відшкодував заподіяні збитки ОСОБА_5, на виклики слідчого завжди зявлявся.

Підозрюваний ОСОБА_2 не заперечував факту пошкодження автомобіля ОСОБА_5 шляхом підпалу, а також скоєння за його участі ДТП, в якій постраждала ОСОБА_4, але просив обрати йому будь-який запобіжний захід, який не повязаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до подання, а також матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що подання слідчого про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту задоволенню не підлягає.

До даного висновку суд приходить, виходячи з наступного.

Згідно частин 1, 2 статті 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно статті 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до частини1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

a) законне ув'язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов'язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 хоча раніше і засуджувався 28 вересня 2010 року Білопільським районним судом за ч.3 ст.185 КК України, але дана судимість на даний час погашена в установленому законом порядку.

ОСОБА_2 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, добровільно у повному обсязі відшкодував ОСОБА_5 збитки, заподіяні підпалом автомобіля, що підтверджується розпискою останнього, від досудового слідства не переховувався, на виклики слідчого завжди зявлявся, що підтвердив у судовому засіданні і слідчий Максюта І.С.

Слідчий у поданні зазначив, що необхідність обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту обумовлена також і тим, що він може вчинити нові злочини та впливати на свідків у справі. Але доказів на підтвердження цього слідчий суду не надав.

Тому суд вважає, що слідчому Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 необхідно відмовити у задоволенні подання про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту, так як він не довів суду, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.149 КПК України, не можуть не забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_2 процесуальних обовязків і його належної поведінки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.148-150, 155, 165 - 165-2 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Слідчому Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 відмовити у задоволенні подання про обрання підозрюваному ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області протягом трьох діб з дня її винесення.

Суддя