Дата документу Справа № 330/1312/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1028/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 330/1312/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 32 дні, тобто до 07 жовтня 2017 року.

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , постановити нову ухвалу, обравши інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що клопотання слідчого мотивується лише тяжкістю злочину, який інкримінується підозрюваному, і не може бути підставою для обрання і в подальшому продовження щодо нього, самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, вказує, що слідчий у той час, коли підозрюваний був під вартою протягом 60 днів не знайшовши підтверджень раніше встановленому, просить суд ще тримати людину за гратами для проведення недоцільних і неефективних дій.

Також дуже цікавим є те що, клопотання від 28.08.2017 року є дзеркальним відображенням матеріалів кримінального провадження 0000209 від 07.07.2017 р. та не містить жодних нових обставин, допитів свідків або доказів які можуть трактуватися на користь задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Вищевикладене доводить те, що під час досудового слідства яке триває два місяці слідству не вдалося з невідомих причин встановити повну та об`єктивну картину кримінального правопорушення, що ставить під сумнів необхідність тримання ОСОБА_8 під вартою та не надає обґрунтованих підстав вважати що підозрюваний небезпечний для потерпілої або свідків у справі.

Також слідчим у клопотанні зазначено, що провести вказані слідчі дії протягом встановленого строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 неможливо у зв`язку з складністю та тривалістю проведення слідчих (розшукових) дій.

Це є лише необґрунтована точка зору слідчого без наведення причин та обґрунтованості складності справи. Не надано жодного доказу того, чому саме зазначена справа є більш складною від усіх.

Слідчим зазначено, що застосування особистої поруки до ОСОБА_8 , не є можливим, оскільки під час досудового розслідування не встановлено осіб, які виявили бажання поручитися за підозрюваного ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні але слідчий не зазначає яким чином він намагався встановити коло осіб, які виявили бажання взяти ОСОБА_8 на поруки. Доцільним обґрунтовуючи недоведеність слідчим, того що особи які виявляють бажання поручитися за підозрюваного відсутні, буде довести до відома слідчого суді те, що батько ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в повній мірі готовий взяти сина на особисті поруки.

Сторона захисту вважає необхідним зазначити, що право суду не визначати розмір застави було доцільним під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного тому, що слідчий у своєму клопотанні зазначав що саме ОСОБА_8 будучи виконавцем, здійснив незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 146 КК України. У клопотанні про продовження строку тримання під вартою від 28 серпня 2017 року слідчого слідчого відділення Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_10 відсутні будь які відомості про те, що саме ОСОБА_8 був виконавцем кримінальних правопорушень.

Вважає, у разі не обрання більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного та продовжуючи строк тримання під вартою слідчий суддя має право визначити розмір застави.

Слідчий слідчого відділення Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_10 при поданні клопотання про продовження строку тримання під вартою від 28 серпня 2017 року не обґрунтував жодних ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не надав жодних нових доказів або підстав того, що дійсно є необхідність тримати ОСОБА_8 під вартою.

Сторона захисту вважає, що ОСОБА_8 , який характеризується як позитивна особа, яка не притягалася до кримінальної відповідальності, систематичний, порядний, освічений, спокійний, врівноважений, вихований будучи підозрюваним повинен бути змінений запобіжний захід на більш м`який.

Враховуючи вищевказані обставини, особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього цивільної дружини, вважає, що щодо підозрюваного можливо було обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання або заставу, або домашній арешт, або особиста порука.

Зазначені обставини судом до уваги взяті не були. В порушення статті 196 КПК України судом не мотивовано ні наявність обставин які свідчать про існування ризиків передбачених статтею 177 КПК України, ні доказів, які обґрунтовують зазначені обставини, ні обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; адвоката та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, 01 вересня 2017 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло вищевказане клопотання.
В клопотанні зазначено, що 27.06.2017 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, знаходячись на перехресті вулиць Носкова та Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі людини, діючи з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, за попередньою змовою групою осіб, попередньо розподіливши між собою ролі, примусово посадили потерпілу на заднє сидіння автомобіля марки «ВАЗ 221099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим позбавили її волі, утримуючи її в автомобілі, поїхали з місця вчинення злочину до місця мешкання потерпілої ОСОБА_14 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В ході пересування з місця події, а саме з перехрестя вулиць Носкова та Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, до місця мешкання потерпілої, ОСОБА_13 наніс потерпілій тілесні ушкодження, погрожував їй фізичною розправою, тим самим подавив волю потерпілої до активного опору.
Після цього, здійснивши вимоги майнового характеру, залишили потерпілу за місцем її мешкання.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2017 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, знаходячись на перехресті вулиць Носкова та Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_8 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, маючи спільний злочинний умисел на незаконне позбавлення волі людини, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи спільний злочинний намір, з метою реалізації подальшої протиправної вимоги до потерпілої ОСОБА_14 щодо передачі її майна на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та невстановленої в ході досудового розслідування особи, шляхом загибу руки потерпілої ОСОБА_14 за спину примусово посадили потерпілу ОСОБА_14 на заднє сидіння автомобіля марки «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим, реалізуючи спільний злочинний намір, незаконно позбавили волі потерпілу ОСОБА_14 .
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_8 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, реалізуючи спільний злочинний намір, незаконно утримуючи потерпілу ОСОБА_14 на задньому сидінні в автомобілі «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхали з місця незаконного позбавлення волі потерпілої ОСОБА_14 до місця мешкання потерпілої ОСОБА_14 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_8 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, висловив до потерпілої ОСОБА_14 та її чоловіка ОСОБА_15 вимоги передачі її майна, а саме грошей в сумі 30,000 гривень.
Отримавши відмову у передачі майна потерпілою ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, продовжуючи свої злочинні дії на автомобілі «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхали до магазину «Ренат», який знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Центральна, 28-а. Знаходячись біля вказаного магазину, в автомобіль до потерпілої ОСОБА_14 сів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , та, шляхом висловлення на адресу потерпілої ОСОБА_14 , погроз нанесення тяжких тілесних ушкоджень та залякування, вчинили психологічний тиск на потерпілу, тим самим сприяли у подавлені активного опору потерпілої ОСОБА_14 , з метою реалізації подальшої протиправної вимоги до потерпілої ОСОБА_14 щодо передачі її майна на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та невстановленої в ході досудового розслідування особи.
Після цього, ОСОБА_13 , реалізуючи спільний злочинний намір, разом із ОСОБА_8 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, на автомобілі «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із потерпілої ОСОБА_14 поїхали в смт. Кирилівка, до будівлі дельфінарію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Біля будівлі дельфінарію ОСОБА_13 , реалізуючи спільний злочинний намір, разом із ОСОБА_8 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, знову зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .
Продовжуючи спільні злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_14 та вимогу передачі майна потерпілої ОСОБА_14 (вимагання), на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , шляхом висловлення на адресу потерпілої ОСОБА_14 погроз та залякування, вчинили психологічний тиск на потерпілу ОСОБА_14 , у вимаганні передачі майна потерпілої ОСОБА_14 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , шляхом погрози нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій.
08 липня 2017 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
10 липня 2017 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Вказують, що з часу обрання ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заявлені ризики не зменшились, а по справі протягом встановленого строку тримання під вартою провести всі слідчі дії неможливо у зв`язку з їх складністю та тривалістю.
Просили продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 жовтня 2017 року.
Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що на цей час є достатньо підстав вважати, що продовжує існувати ризик передбачений п.п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілу та свідків, відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу, також необхідно проведення великого обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій відповідно до постанови про продовження строку досудового розслідування від 31 серпня 2017 року.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього ухвали про продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою. Також судом з`ясовано, що у порядку, передбаченому законом, строк досудового розслідування продовжено до 07 жовтня 2017 року .

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 .
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, суд, всупереч доводам апеляційної скарги, врахував дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 32 дні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Наявність обставин, визначених ст. 178 КПК України, які на думку сторони захисту не враховані слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 , може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно, керуючись вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави не обирав, а тому довід апелянта про визначення розміру застави, є необґрунтованим.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи автора апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах провадження доказів, які б вказували на існування заявлених слідчим ризиків та про недостатність застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема про бажання навчатися в вищому учбовому закладі та стан його здоров`я,на які посилається захисник і які на його думку не взяті до уваги слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

З вказаних підстав, апеляційна скарга захисника визнана необґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2017 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на 32 дні, тобто до 07 жовтня 2017 року, без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: