ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1067/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000046 від 03.04.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кричев Могильовської області Республіки Білорусі, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (на даний час НОМЕР_2 ), курсанта у військовому званні «матрос», маючого на утриманні батька пенсійного віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , перебуваючи у відрядженні та проходячи військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , у військовому званні «матрос», на посаді курсанта, з 26.01.2015 року по 14.08.2017 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, діючи умисно, самовільно залишив місце служби та військову частину без поважних причин, тривалістю понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та місця служби, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби тривалістю понад один місяць. В подальшому, 14.08.2017 року, ОСОБА_4 був затриманий на території військової прокуратури Дарницького гарнізону.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та суду показав, що справді, за обставин, викладених у мотивувальній частині вироку, він, уклавши 14.12.2015 року контракт про проходження військової служби, 26.01.2015 року, залишив територію військової частини та місця служби і поїхав додому.
Обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_4 у тому, що він, будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину та місце служби без поважних причин тривалістю понад один місяць та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується виключно позитивно, має на утриманні батька пенсіонера та матір, що хворіє на тяжку хворобу, на спеціальних обліках не перебуває, раніше ні в чому осудному помічений не був.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, з огляду на особу винного, наявності по справі двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, приймаючі до уваги молодий вік ОСОБА_4 та те, що останній має на утриманні батька пенсійного віку та тяжко хвору матір, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку в мінімальних межах та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.
З урахуванням призначеного покарання суд вважає необхідним змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті, обраний ОСОБА_4 , на особисте зобов`язання.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з утримання під вартою на особисте зобов`язання, роз`яснивши останньому обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, і звільнити його з-під варти в залі суду негайно.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя