Справа № 444/1972/17
Провадження № 1-кп/444/30/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2018 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001183 від 01.09.2015 року, на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, освіта вища , не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб немає, не працюючого, раніше не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області від 22.02.2006 року,

- за ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , 01 серпня 2015 року приблизно о 18 год., керуючи автомобілем марки «AUDI А6» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » виїжджаючи заднім ходом з території автомобільної мийки, що розташована на вулиці Пушкіна у смт.Куликів, Жовківського району, Львівської області, порушив вимоги п.п.1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що перед початком руху заднім ходом не переконався у безпеці цього руху, скориставшись конструктивними можливостями свого автомобіля, та скоїв наїзд на потерпілого - малолітнього пішохода ОСОБА_7 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, малолітній потерпілий - пішохід ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: скальповану рану правої тім`яної ділянки голови, правої лобної та вилично- щічної ділянки обличчя, вдавлений проникаючий перелом правої тім`яної кістки склепіння черепа з наявністю стороннього предмету (каменю) в рані, який проникає в порожнину черепа, з розривом твердої мозкової оболонки, забій головного мозку середньої важкості, рану правого надпліччя та правої ключичної ділянки, садно правого надпліччя, садно смугоподібної форми правої тьмяно-скроневої та правої лобно-скроневої ділянок, садна правої лопаткової та лівої поперекової ділянок спини, садно передньої поверхні лівого колінного суглобу. Ушкодження утворились від контакту з тупими твердими предметами, могли бути причинені 01.08.2015 року під час ДТП, не характерні для одноразового вільного падіння на площину з висоти власного росту, відносяться: травма голови у вигляді скальпованої рани голови, вдавленого проникаючого перелому тім`яної кістки черепа, забою головного мозку - до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння; інші ушкодження (рана, садна) - до легкого тілесного ушкодження. Скальпована рана голови та смугоподібні садна голови справа є наслідком контакту з тупими предметами по дотичній до поверхні шкіри, могли бути як наслідком ковзання по поверхні дорожнього покриття, так і наслідком волочіння. Вдавлений перелом тім`яної кістки склепіння черепа справа з наявністю стороннього тіла (каменю) в рані, який проникає в порожнину черепа, свідчить про те, що мав місце контакт правої половини голови з дорожнім покриттям, що могло бути при падінні з велосипеда на праву половину тіла та волочіння тіла з одночасним притисканням голови до дорожнього покриття.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та суду пояснив, що 01 серпня 2015 року приблизно о 18 год., керуючи автомобілем марки «AUDI А6» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » виїжджаючи заднім ходом з території автомобільної мийки, що розташована на вулиці Пушкіна у смт.Куликів, Жовківського району, Львівської області, що перед початком руху заднім ходом не переконався у безпеці цього руху, та скоїв наїзд на потерпілого - малолітнього пішохода ОСОБА_7 . Коли почув удар в його атомобіль, то він зупинився вибіг на вулицю і побачив велосипед та дитину , а саме малолітнього потерпілого в якого було обдерте обличчя, в той час підбіг батько дитини якому він запропонував відвезти дитину до Львова в лікарню, так як там кращі спеціалісти. Після чого він , батько дитини та малолітній потерпілий сіли в його автомобіль та поїхали до лікарні. Під час лікування дитини всі кошти він відшкодував та допомагав потерпілим матеріально . Повідомив , що потерпілі до нього претензій ні матеріальних ні моральних не мають . Просив суд суворо не карати, та при визначенні покарання просив врахувати те, що транспортний засіб є його основним джерелом доходів, а також він проживає разом із мамою та бабусею, яка постійно хворіє та є особою похилого віку та потребує постійних обстежень та відвідувань лікарні, про що подав відповідні довідки. Окрім нього ні мама ні його бабуся не мають водійських прав, а тому просить не позбавляти його прав керування транспортним засобоми, оскільки таке поставить його сім`ю в безвихідне становище .
Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні кримнального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України стверджується доказами зібраними органом досудового слідства та перевіреними судом а також дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, допитана в судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 суду пояснила, що малолітній потерпілий ОСОБА_7 , є її сином. Обвинуваченого знає так як проживають з ним в одному населеному пункті смт.Куликів, Жовківського району Львівської області. На місці події вона не була та про обставини такої події суду пояснень надати не може. Проте з розповідей її чоловіка та сина, надані пояснення обвинуваченим ОСОБА_6 відповідають дійсності. Ствердила, що претензій ні матеріальтного ні морального характеру в неї до обвинуваченого не має, оскільки він їм відшкодував завдану шкоду повністю. Додатково повідомила, що обвинувачений дійсно проживає із мамою та бабцею та вважає, що посвідчення водія обвинуваченому дійсно потрібно для потреб сім`ї так як фактично автомобіль є його джерелом доходів. Просила суд обвинуваченого ОСОБА_6 суворо не карати . В подальшому в судове зассідання не прибула та подала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності.

Висновком експерта №289/2015 від 07.09.2015 року, з якого вбачається, що згідно даних огляду та медичної карти КМДКЛ у дитини ОСОБА_7 малися наступні ушкодження : скальпова рана правої тім`яної ділянки голови, правої лобної та вилично-щічної ділянки обличчя, вдавлений проникаючий перелом правої тім`яної кістки склепіння черепа з наявністю стороннього предмету (каменю) в рані, який проникає в порожнину черепа, з розривом твердої мозкової оболонки, забій головного мозку середньої важкості, рана правого надпліччя та правої ключичної ділянки, садно правого надпліччя, садна смугоподібнної форми правої тім`яно-скроневої та правої лобно-скроневої ділянок, садна правої лопаткової та лівої поперекової ділянок спини, садно передньої поверхні лівого колінного суглобу. Ушкодження утворились від контакту з тупими твердими предметами , могли бути причинені 01.08.2015 року під час ДТП , не характерні для одноразового вільного падіння на площину з висоти власного росту, відносяться : травма голови у вигляді скальпованої рани голови, вдавленого проникаючого перелому тім`ної кістки черепа, забою головного мозку до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, інші ушкодження рани-садна до легкого тілесного ушкодження . Скальпована рана голови та смугоподібні садна голови справа є наслідком контакту з тупим предметом по дотичній до поверхні шкіри, могли бути як наслідком ковзання по поверхні дорожнього покриття , так і наслідком волочіння . Вдавлений перелом тім`яної кістки склепіння черепа справа з наявністю стороннього тіла (каменю) в рані, який проникає в порожнину черепа , свідчить про те, що мав контакт правої половини голови з дорожнім покриттям, що могло бути при падінні з велосипеда на праву половину тіла та волочіння тіла з одночасним притисканням голови до дорожнього покриття .

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.09.2015 року встановлено, що подія мала місце в смт.Куликів Жовківського району Львівської області на відстані 9,3 м. від буд.№8 по вул.Пушкіна.

Протоколом огляду місця події від 30.09.2015 року, яким встановлено що велосипед чорно-оранжевого , який знаходиться поблизу будинку №8 , що по вул.Пушкіна в смт.Куликів Жовківського району Львівської області . На вказаному велосипеді наявні значні подряпини та пошкодження. Переднє колесо деформовано, та яке знаходиться на своєму місці . На рамі якого наявні сліди рідини темно-бурого кольору . сідло велосипеда жовтого кольору.

Із висновку транспортно-трасологічної експертизи №3645 від 05.09.2016 року вбачається, що на велосипеді , представленому на дослідження , зафіксовано деформації ободу іспиць переднього колеса, подряпини та потертості бризковика переднього колеса, тріщини та розлами правої педалі, на виступаючих частинах і деталях велосипеда зафіксовано потертості і подряпини, які могли утворитись в процесі експлуатації велосипеда.

Пошкодження , зафіксовані на велосипеді, є характерними для утворення при переїзді велосипеда автомобілем погнутості ободу переднього колеса могли утворитись при контактуванні з колесом автомобіля, пошкодження правої педалі при контактуванні з днищем автомобіля. Однак, встановити більш точніше механізм контактування автомобіля з велосипедом по наявних слідових даних не видалось можливим .

Потертості подряпини , зафіксовані на виступаючих частинах і деталях велосипеда, могли утворитись як в процесі експлуатації велосипеда, так і при протягуванні його по дорожньому покритті.

Під час ДТП велосипед знаходився в нерухомому стані, або ж рухався з невеликою швидкістю.

Із висновку судової автотехнічної експертизи від 12.09.2016 року вбачається, що на момент огляду та дослідження, проведеного 02.09.2016 року , гальмова система представленого для дослідження велосипеда знаходилась в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій по зменшенню швидкості руху велосипеда та його зупинці.

На момент огляду та дослідження 02.09.2016 року рульове керування представленого для дослідження велосипеда знаходилось в працездатному стані і забезпечувало виконання передбачених конструкцією функцій по підтриманню завданого напрямку руху та його зміні.

На момент огляду 02.09.2016 року, обладнання велосипеда приладами зовнішнього освітлення, не відповідало п.п.6.2. чинних ПДР України.

Оскільки на момент огляду 02.09.2016 року несправностей гальмової системи та рульового керування , досліджуваного велосипеда , не було виявлено, тому вирішення питання 4 та 5 постанови слідчого , що стосується вказаних систем, втрачає технічний зміст.

Несправності системи освітлення велосипеда , а саме відсутність світлових приладів передбачених ПДР України, не являються наслідком ДТП (наїзду), а є наслідком недбалої експлуатації велосипеда, тобто виникла до моменту ДТП (наїзду).

Із висновку криміналістичної експертизи лакофарбованих матеріалів і покрить від 04.11.2016 року вбачається, що на поверхні наданого на дослідження велосипеда нашарувань стороннього лакофарбованого , в тому числі від транспортного засобу, не виявлено.

Як вбачаєтиься із висновку № 1120 судової автотехнічної експертизи від 26.05.2017 року, водій автомобіля «Ауді А6» ОСОБА_6 , рухаючись заднім ходом , відповідно до вимог п.10.9 ПДР не повинен був створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, а виявивши небезпеку для руху (з моменту виявлення пішохода ОСОБА_7 по напрямку свого руху) відповідно до вимог п.12.3. ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Встановити наявність (чи відсутність) у водія автомобіля марки «Ауді А6» ОСОБА_6 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного з моменту виникнення небезпеки для руху застосування гальмування,діючи відповідно до вимог п.12.3 ПДР, не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації, зокрема через відсутність даних про положення автомобіля відносно місця наїзду та швидкості його руху в момент виникнення небезпеки.

Оскільки у заданій дорожній ситуації встановити наявність (чи відсутність) у водія автомобіля «Ауді А6» ОСОБА_6 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 не виявилось можливим , то і встановити причини даної ДТП, з технічної точки зору, не надається можливим.

Як вбачається із висновку №3283 від 24.07.2017 року, у заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.5 ; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху») ; 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1 та 10.9 ПДР України, відповідно до вимог яких вказаний водій перед початком руху заднім ходом повинен був переконатися у безпеці цього руху,скориставшись конструктивними можливостями свого автомобіля «Ауді-Аб» (тобто, отримати повну інформацію про те, чи буде безпечним такий рух).
Оскільки перед початком руху водій мав об`єктивну можливість бачити малолітнього хлопчика,який стояв на смузі руху автомобіля «Ауді А6» (р.н.з. якого НОМЕР_2 ) то, з технічної точки зору, водій ОСОБА_6 не повинен був розпочати рух свого автомобіля заднім ходом.
Та обставина, що водій ОСОБА_6 перед початком руху свого автомобіля заднім
ходом мав об`єктивну можливість бачити позаду автомобіля «Ауді-А6» хлопчика, який стояк
та все ж він - ОСОБА_6 - розпочав рух свого автомобіля заднім ходом, дає підстави даній
експертизі зробити висновки про те, що у встановленій слідством дорожній ситуації дії водія
ОСОБА_6 , з технічної точки зору, не відповідали технічним вимогам п.п.1.5; 1.10 (в частині
значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1 та 10.9 ПДР України.
При заданих вихідних даних водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути
скоєння наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_7 і полягала ця технічна можливість у
належному виконанні вказаним водієм вимог п.п.1.5; 1.10 (в частині значення терміну
«небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1 та 10.9 ПДР України (іншими словами,
для уникнення наїзду водієві ОСОБА_6 необхідно (і достатньо) було належно переконатися у безпеці руху заднім ходом і не починати цей рух поки позаду автомобіля «Ауді-А6» (і на його смузі руху) стояв малолітній пішохід).
При заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_6 перед початком руху заднім ходом належним чином не переконався в безпеці цього руху.

Аналізуючи наведені докази по даній справі, які були досліджені та перевірені в судовому засіданні в їх сукупності, які узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження.

А тому, суд приходить до висновку, що обвинувачення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, пред`явлене, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що обвинувачений, керуючи автомобілем «AUDI А6» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » виїжджаючи заднім ходом з території автомобільної мийки, що розташована на вулиці Пушкіна у смт.Куликів, Жовківського району, Львівської області, порушив вимоги п.п.1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що перед початком руху заднім ходом не переконався у безпеці цього руху, скориставшись конструктивними можливостями свого автомобіля, та скоїв наїзд на потерпілого - малолітнього пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 6) передбачає право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст. 6 застосовуються у провадженнях щодо всіх кримінальних справ.

Злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_6 згідно із ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи та дані, що характеризують його особу, а також з врахуванням наведеного перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових злочинів.

Так, зокрема при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує те, що останній раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, не одружений, а також суд враховує думку потерпілої, яка притензій до обвинуваченого не має та просила суд останнього суворо не карати .
Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховую те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, в повній мірі відшкодував моральні та матеріальні збитки потерпілим, надав допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення злочину .
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.
Санкцією ст. 286 ч. 2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. З врахуванням особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, а також те, що транспортний засіб є основним джерелом його доходів та заробітку його сім`ї, а тому суд прийшов до переконання, що достатнім покаранням у вигляді позбавлення волі для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження з його боку нових злочинів буде строк у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Окрім цього, суд з врахуванням всіх вище перелічених обставин, зокрема, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, дав правдиві покази, чим активно сприяв слідству та суду, враховуючи те, що ОСОБА_6 злочин вчинив вперше, вчинений ним злочин з необережності, а також враховуючи його вік, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий термін строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Відповідно до ст.124 ч.2 КК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які слід стягнутиз обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 392, 394 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред"явленому обвинувачені за ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3(три) роки позбавлення волі без позбавленням права керування транспортним засобом.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави в рахунок відшкодування витрат за проведення судової експертизи лакофарбових матеріалів і покрить №2150 від 12.07.2016 року, що становлять 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок;
-витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №2151 від 30.06.2016 року,що становлять 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок;
-витрати на проведення судової транспортно - трасологічної експертизи №3645 від 05.09.2016 року, що становлять 3082 (три тисячі вісімдесят дві) гривні 80 копійок;
-витрати на проведення судової автотехнічної експертизи №3968 від 12.09.2016 року,що становлять 1321 (одну тисячу триста двадцять одну) гривню 20 копійок;
-витрати на проведення судової експертизи лакофарбових матеріалів і покрить №3967 від 04.11.2016 року, що становлять 881 (вісімсот вісімдесят одну) гривню 00 копійок;
-витрати на проведення судової автотехнічної експертизи №1120 від 26.05.2017 року,що становлять 1857 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят сім) гривень 00 копійок;
-витрати на проведення судової автотехнічної експертизи №3283 від 24.07.2017 року, що становлять 1361 (одну тисячу триста шістдесят одну) гривню 80 копійок.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору, потерпілому , законному представнику потерпілого та захисникам.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1