АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1402/17 Справа № 209/1577/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 16 березня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 жовтня 2016 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, перебуваючого на обліку у лікаря нарколога, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.13 серпня 2008 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. З ст. 185, ст. 140. ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення полі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 липня 2009 року скасовано іспитовий строк та направлений для відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком па 3 роки до виправної колонії, звільнений 30 травня 2011 року з Піщанської ВК Вінницької області № 59 за постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 20 травня 2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 20 днів;
2. 27 лютого 2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2008 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.Звільнений 27 січня 2016 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області № 94 за відбуттям строку покарання,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_8
потерпілої: ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої 619 гривень матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 165 гривень.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_6 10 березня 2016 року ОСОБА_6 , прийшов у гості в квартиру АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_9 та її чоловіка ОСОБА_10 та вирішив таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , яке знаходилось у квартирі АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне із корисливих мотивів викрадення чужого майна ОСОБА_6 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно із корисливих мотивів, повторно, викрав майно, яке належить ОСОБА_9 а саме: цифровий фотоапарат "Olympus D-735", сірого кольору, ринкова вартість якого, станом на 10 березня 2016 року, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 681 від 08 квітня 2016 року, становить 491 гривня 50 копійок, цифровий фотоапарат "Nicon Coolpiх L22", чорного кольору, ринкова вартість якого, станом на 10 березня 2016 року, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 681 від 08 квітня 2016 року, становить 375 гри., що належали ОСОБА_9 , завдавши останній майнову шкоду на загальну суму 866 гривень 50 копійок.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.
Справа в суді першої інстанції розглядалася в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати. та на підставі апеляційного розгляду звільнити від відбування покарання з місць позбавлення волі згідно до Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує, що вирок винесений судом першої інстанції занадто суворий т.я. обвинувачений добровільно зізнався в скоєнні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, також почав самостійно відшкодовувати матеріальну шкоду.

Як зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина та цивільна дружина, яка на момент розгляду справи в суді першої інстанції була вагітна та мала ряд не задовільних аналізів, ці підстави на думку обвинуваченого являються, обставинами для звільнення його від відбування покарання, просить застосувати до нього Закон України « Про амністію у 2016 році».

Вислухавши суддю - доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та звільнити його від відбування покарання, думку прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційної інстанцію не перевіряються.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі необґрунтовані та мають на меті уникнення відповідальності.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК ,суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи ці положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань,підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання, здатні вплинуть на обрання судом певних йому виду і міри.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, який раніше двічі засуджувався, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв корисливий злочин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та призначене ОСОБА_6 , покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що у нього є малолітня дитина на утриманні, не знаходить підтвердження в матеріалами провадження, разом з тим обвинувачений вказує про те,що утримує цивільну дружину, яке теж не підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки не долучено жодного доказу до апеляційної скарги.

Посилання про наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, не підтверджена при апеляційному розгляді та встановлено, що дитина, на яку посилається обвинувачений знаходиться з матір`ю за кордоном, що підтверджено, крім того, потерпілою, тоді як не має підстав вважати, що обвинувачений не позбавлений відносно цієї дитини батьківських прав.

В матеріалах провадження міститься форма пошуку з бази даних «Армор» (т. 2 а.п. 60) на якому міститься запис, що в січні 2016 року дружина ОСОБА_11 виїхала за кордон з дитиною, у зв`язку з чим ОСОБА_6 просить провести перевірку.

Крім того, в матеріалах провадження відсутнє свідоцтво про народження дитини у шлюбі, свідоцтво дитини у цивільному шлюбі, що фактично унеможливлює перевірку вказаних фактів. Також, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості звернутися з запитом до компетентних органів з метою встановлення, чи не позбавлений ОСОБА_6 батьківських прав, оскільки не відомо місце знаходження дитини,тому апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання з приводу застосування ЗУ « Про амністію», чого не позбавлений обвинувачений при наявності належних документів звернутися до суду першої інстанції.

Відповідно ч.5 ст. 72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни та дана частина викладена в новій редакції, тому колегія суддів вважає необхідним зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляду апеляційної інстанції, з 05 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 жовтня 2016 року, відносно ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Зарахувати в строк покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 05 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, обвинуваченим у той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4