Справа № 503/1293/17
Провадження № 1-кп/503/77/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 07.07.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Слобідка Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 332 КК України.

На підставі обвинувального акту судом встановлено, що в середині червня 2017 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) громадянка України ОСОБА_6 в ході особистої розмови із ОСОБА_3 запитала останнього чи зможе він здійснити переправлення через державний кордон з території України на територію Республіки Молдова її доньки громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 в обхід пунктів пропуску, оскільки в паспорті останньої були відсутні відповідні відомості про перетин державного кордону на територію України.

В той час у ОСОБА_3 , який будучи обізнаним з порядком перетину державного кордону України громадянами України та іноземцями, виник злочинний намір на незаконне переправлення через державний кордон України на територію Республіка Молдова в обхід встановлених пунктів пропуску, громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7

06 липня 2017 року, близько 07 години 00 хвилини, реалізовуючи свій злочинний умисел щодо незаконного переправлення вказаної особи через державний кордон України, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, на своєму мопеді марки "Mustang" державний номерний знак НОМЕР_1 прибув до будинку ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 де на нього чекала ОСОБА_7 , звідки разом з останньою направились до с. Тимкове Кодимського району Одеської області, з метою незаконного перетину державного кордону.

Проїхавши близько 1000 метрів від вказаного населеного пункту ОСОБА_3 зупинив мопед на відстані близько 250 метрів від державного кордону та умисно, продовжуючи свій злочинний умисел, здійснюючи керівництво діями ОСОБА_7 по самостійно вибраному ним маршруту слідування в пішому порядку вказав їй напрямок руху в бік державного кордону України з Республікою Молдова, в обхід пункту пропуску "Тимкове" ІНФОРМАЦІЯ_2 де вона повинна була незаконно його перетнути.

В цей же день та час близько 08 години 00 хвилин в районі інформаційного знаку № 3/57 напрямку с. Тимкове Кодимського району Одеської області (Україна) - АДРЕСА_3 , а саме на відстані 2 метри від лінії державного кордону, військовослужбовцями Державної прикордонної служби України було виявлено ОСОБА_7 , яка за порадами та вказівками ОСОБА_3 слідувала у напрямку державного кордону України з Республікою Молдова та мала намір його перетнути поза встановленими пунктами пропуску, після чого останню затримали. Тим самим ОСОБА_3 не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 332 КК України, як закінчений замах на керівництво незаконним переправленням особи через державний кордон України.

12 липня 2017 року між прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 2 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 332 КК України, узгодженого покарання у виді 3 років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також згоди сторін на призначення даного покарання, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вказала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, а тому просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 332 КК України, в обсязі підозри, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені частиною четвертою ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, шкода завдана суспільним інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженого покарання, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 332 КК України.

Речовими доказами слід розпорядитися у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 370-374, 469, 472 - 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 липня 2017 року, укладену між прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 332 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12 липня 2017 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: - два DVD-R диски з відеозаписами слідчих експериментів залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1