Справа №127/2669/18
Провадження №1-кс/127/1228/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радник юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області, одруженого, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 та проживаючого АДРЕСА_2 , фізичної особи-підприємця, за фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радник юстиції ОСОБА_6 , 06.02.2018 року, звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000068 від 25.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України, щодо умисного ухилення від сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особою, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, яка зобов`язана його сплачувати, якщо таке діяння призвело до фактичного ненадходження до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування коштів у значних розмірах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю(ст. ст. 50-54 глави 5 Цивільного кодексу України). Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов`язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Згідно положення ст. 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа- підприємець у порядку, визначеному законом. Статтею 291 Податкового кодексу України передбачено, що фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 у період 2015-2017 років перебував у третій групі платників єдиного податку (третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах не обмежена і у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень). Види діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 визначено кодами КВЕД: 32.12 виробництво ювелірних і подібних виробів; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.77 роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах (основний); 47.78 роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах. Відповідно ч. 6 ст. 1, ч. 5 ст. 2, ч. 7 ст. 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» одними із платників збору на обов`язкове пенсійне страхування є фізичні особи та суб`єкти господарювання, зокрема і фізичні особи-підприємці, які подають ювелірні та побутові вироби з дорогоцінних металів на клеймування до казенного підприємства пробірного контролю. Об`єктом оподаткування для вищеозначених платників збору є вартість основного дорогоцінного металу, що міститься у сплаві, з якого виготовлений ювелірний чи побутовий виріб, визначений за офіційним курсом Національного банку України на банківські метали на час подання цих виробів на клеймування державним пробірним клеймом до казенного підприємства пробірного контролю. Ставка збору становить 10% від вартості об`єкту оподаткування. Відповідно п. 8 Постанови КМУ «Про затвердження порядку сплати збору на обов`язкове пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», збір на обов`язкове пенсійне страхування під час клеймування ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів сплачується суб`єктами господарювання протягом 10 днів, які настають за останнім днем місяця, в якому цей збір був нарахований. Такі суб`єкти протягом п`яти календарних днів після граничного строку сплати збору подають казенному підприємству пробірного контролю платіжні документи про його сплату. Суми зазначеного збору перераховуються на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства за місцем знаходження казенного підприємства пробірного контролю.

ОСОБА_4 , як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, зазначені вище вимоги нормативно-правових актів України умисно не виконував. Зокрема, впродовж 2015-2017 років ювелірні вироби з дорогоцінних металів, а саме із золота, у кількості 10027 штук загальною вагою 26530,50 грама на клеймування до підприємств пробірного контролю він подав, з яких клеймовано 10000 виробів загальною вагою 26483,82 грама. Вартість клеймованого на замовлення ОСОБА_4 золота у чистоті за курсом Національного банку України на час клеймування становить 13341818 гривень. Сплату збору в розмірі 10% від вартості об`єкту оподаткування фізична особа-підприємець ОСОБА_4 здійснив частково, на суму 52279,83 гривень і лише впродовж 2015 року, а у період з 01.01.2016 по 20.07.2017 сплату збору не здійснював. Таким чином станом на 20.07.2017 року ОСОБА_4 , як фізична особа-підприємець, умисно ухилився від сплати збору на обов`язкове пенсійне страхування на суму 1280901,97 гривень, що у 1601 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений чинним законодавством України на 2017 рік. При цьому зазначені вище обсяги дорогоцінного металу, поданого на клеймування, свідчать про те, що ОСОБА_4 мав реальну можливість впродовж 2015-2017 років сплачувати цей збір.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 , як фізична особа підприємець, заподіяв ненадходження до Пенсійного фонду України коштів у значних розмірах.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212-1 КК України умисне ухилення від сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особою, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, яка зобов`язана його сплачувати, якщо таке діяння призвело до фактичного ненадходження до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування коштів у значних розмірах.

31.01.2018 року ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 має значні статки, закордонний паспорт, неодноразово виїздив за межі України та приймаючи до уваги той факт, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам без застосування запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та суму збитків, заподіяних інтересам держави, вважаю за доцільне клопотати перед судом обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Досудовим слідством зібрано докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні; необхідність застосування запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість незаконно впливати на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор просила задовольнити клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 179 ч. 1 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 працює тобто має постійне джерело прибутку, одружений, раніше не судимий.

Крім того, суд враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця проживання, реєстрації, суму збитків заподіяної державі та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Зокрема те, що останній підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості, передбаченого ст. 212-1 ч. 1 КК України. Наведенні обставини свідчать про те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук та Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Так, на час розгляду клопотання підозри щодо вчиненняОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212-1 ч. 1 КК України обґрунтовані, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання.
На підставі викладеного, враховуючи те, що найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а також те, що прокурором було доведено наявність обставин, передбачених ст. 194 ч. 1 КПК України, суд дійшов до висновку, що дане клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі і може запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 179, 194 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радник юстиції ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до старшого слідчого в ОВС прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , прокурора управління області ОСОБА_3 та суду за першою вимогою;
2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі не виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків зазначених у даній ухвалі до останнього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя