У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
05 серпня 2015 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_2 на вирок Дубенського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и в:
Вироком Дубенського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано виною та засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Не погодившись з вироком суду, прокурор, який здійснював процесуальне керівництво, оскаржив його в апеляційному порядку.

Розглянувши апеляційну скаргу прокурора, вважаю, що її слід залишити без руху, оскільки така не відповідає вимогами ст.396 КПК України, виходячи з наступного.

Прокурор, в апеляційній скарзі, не оспорюючи обставини провадження, доведеність вини ОСОБА_3 , правову кваліфікацію її дій, вважає, що вирок Дубенського міськрайонного суду підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Однак перевіркою відповідності апеляційних скарг вимогам ст. 396 КПК України виявились наявними перешкоди для відкриття у них апеляційного провадження.

Так, за правилами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

За правилами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно статті 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:

1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;

2) застосування закону, який не підлягає застосуванню;

3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;

4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Порушуючи в апеляційній скарзі питання про зміну вироку суду, прокурор ОСОБА_2 наводить лише обґрунтування необхідності зміни вироку через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим, прокурор не вказує, в чому полягають істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, як не вказує і конкретних доказів та аргументів на обґрунтування кожної з таких підстав в розумінні ст. ст. 410, 412, 413 КПК України.

За вимогами ст.399 КПК України, суддя-доповідач встановивши що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Дубенського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року залишити без руху.

Надати апелянтові десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1