Справа №-613/1756/16-к Провадження №-1-кп/613/123/17
В И Р О К

31 жовтня 2017 року м. Богодухів
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,-
за ч.1 ст.190 КК України,-
ОСОБА_4 в один із днів на початку листопада місяця 2016 року близько 14-00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вмовляння під приводом використання для власних потреб, взяв, тобто заволодів металевим візком марки «Крок-2» б/в, вартістю 850 грн., що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого не маючи наміру повертати його власнику, розпорядився на власний розсуд, а саме наступного дня продав його ОСОБА_6 , чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнав повністю та пояснив, що події відбувалися саме так,як вказано в обвинувальному акті. Зазначив,що він дійсно наступного дня після заволодіння візком продав його ОСОБА_7 та уточнив, що завдану шкоду він відшкодував в повному обсязі та в ході досудового слідства активно сприяв розкриттю злочину.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Зазначила, що завдану шкоду їй відшкодовано, жодних претензій до обвинуваченого вона немає. Не заперечувала проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, підсудним ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві) і кваліфікує його дії за ст.190 ч.1 КК України.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особистості підсудного, яка полягає в тому, що він в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, шкоду відшкодовано.
Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання для підсудного, суд визнає вчинення злочину особою,що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обравши підсудному ОСОБА_4 покарання за ст.190 ч.1 КК України у виді обмеження волі, застосувати ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 КК України. При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".
Зважаючи на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що завдану шкоду підсудний відшкодував в повному обсязі, в ході досудового слідства активно сприяв розкриттю злочину,суд вважає за необхідне обрати йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі та що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 ч.1 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в цей орган.
Речовий доказ по справі: візок марки «Крок-2», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 вважати повернутим власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженому.
Суддя