Справа № 359/6447/17
Провадження № 1-кп/359/464/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудня Броварського району Київської області, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Транспортна компанія «САТ», в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
05.07.2017 року близько 14 години 40 хвилин, у світлий період доби, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ Вишеньки на території Вишеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, в напрямку м. Київ. Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі водій ОСОБА_4 , проявляючи злочинну недбалість, порушуючи п. 2.3 «б», п. 2.9 «а», п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), не був уважним, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого під час руху по заокругленню проїзної частини ліворуч, не впорався із керуванням та виїхав в лівий по напрямку руху кювет, де зіткнувся з деревом.
В результаті ДТП пасажир автомобіля «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми - забоїв м`яких тканин голови, забою головного мозку, лінійного перелому луски лівої скроневої кістки з переходом на піраміду скроневої кістки і тіла клиновидної; закритої травми грудної клітки - поперекового перелому тіла грудини, забою легень, які згідно висновку експерта № 102 Д від 12.08.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4 , який порушив Правила дорожнього руху України:
- п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9 ПДР, згідно якого водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
- п. 12.1 ПДР, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , настали внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 .
Таким чином, порушення водієм ОСОБА_4 , вимог пунктів 2.3 «б», 2.9 «а» та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.
Доказами вчинення указаного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є особисті покази ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні.
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень правил дорожнього руху. Під час ДТП дійсно порушив наведені в обвинувальному акті положення правил дорожнього руху, внаслідок чого сталось ДТП. Показав суду, що він дійсно керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, однак чому так сталось і показник становив 0,34 проміле, йому важко пояснити, оскільки він кожен день проходить медичне обстеження на роботі, і в цей день теж рухався на роботу. 05.07.2017 року в обіди, він дійсно будучи не уважним, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість в результаті чого під час руху по заокругленню проїзної частини ліворуч, не впорався із керуванням та виїхав в лівий по напрямку руху кювет, де зіткнувся з деревом, внаслідок чого пасажир ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Визнав, що порушив п. 2.3 «б», п. 2.9 «а» та 12.1 Правил дорожнього руху України. Готовий відшкодувати завдану ним шкоду, а також процесуальні витрати. Просив не позбавляти його прав на керування транспортними засобами.
Крім того, обвинувачений подав заяву про застосування відносно нього амністії, яку підтримав в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, захисника та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме обставин скоєння обвинуваченим інкримінованих ним дій, та, після його допиту, дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного та показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушив правила безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Згідно статті 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а згідно статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу підсудного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства.
Так, санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а тому вчинений ОСОБА_4 злочин є тяжким злочином.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе з позитивної сторони, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_4 обставин, суд відносить щире каяття та сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Судом при призначенні покарання також враховано, що ОСОБА_4 працевлаштований та працює в ТОВ «Транспортна компанія «САТ» на посаді водія. За місцем роботи характеризується виключно позитивно. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима. Має постійне місце проживання де характеризується позитивно.
Крім того, на його утриманні є малолітня дитина донька 2016 року народження, та мати пенсійного віку, які проживають разом з обвинуваченим. З цього приводу, суд враховує, що єдиним доходом родини є заробітна плата ОСОБА_4 та пенсія матері обвинуваченого. Позбавлення водійських прав може призвести до погіршення матеріального становища родини останнього.
Також судом врахована письмова заява потерпілої ОСОБА_6 , в якій вона вказала, що цивільний позов заявляти не бажає, претензій до ОСОБА_4 не має та на визначення міри покарання покладається на розсуд суду.
З цього приводу обвинувачений повідомив, що з перших днів надає їй матеріальну допомогу та оплачує лікування, і має намір це продовжити до повного її одужання.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.
Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Таким чином суд вважає за необхідне призначити мінімальне покарання за санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням іспитового строку терміном 2 роки й встановленням зазначених вище обов`язків.
Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме визначена міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Крім того під час досудового слідства в кримінальному провадженню проводились експертизи: висновок експерта № 12-1/1414 від 09.08.2017 року, вартість якої становить 1484,40 грн., висновок експерта № 12-1/1415 від 09.08.2017 року, вартість якої становить 988,70 грн., що є процесуальними витратами і підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь Держави України.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Щодо застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», то захисник заяву обвинуваченого підтримала, а прокурор зазначив про відсутність підстав для її застосування, оскільки злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що виключає таку можливість.
З цього приводу, суд враховує, що дійсно у відповідності до п. е) ст. 9 указаного Закону, амністія не застосовується до осіб, вчинили порушення правил безпеки дорожнього або експлуатацію транспорту, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння. Тому у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.
Запобіжний захід підсудному не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено під час судового розгляду також.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього положень Закону України «про амністію у 2016 році», - відмовити.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: транспортний засіб автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області, - повернути власнику ОСОБА_7 .
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1