02.11.2017 №363/3641/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000069 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, має середньо спеціальну освіту, раніше не судимого, одруженого, на утриманні має малолітнього сина 2015 року народження, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , займає посаду: Інструктора 1 відділення 1 кінологічного взводу кінологічної роти, у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
11.04.2006 року молодший сержант ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу, після закінчення строку служби 11.04.2007 року звільнений в запас. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №32 о/с від 31.07.2015 ОСОБА_5 прийнятий із запасу на військову службу за контрактом на три роки з 31.07.2015 року по 30.07.2018 року до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 170 від 31.07.2015 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано у списки частини та призначено на посаду старшого дресирувальника 2 кінологічного взводу кінологічної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та поставлено на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №217 від 19.10.2016 року молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду - інструктора 1 кінологічного взводу кінологічної роти військової частини.

Відтак, з 31.07.2015, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби на посаді старшого дресирувальника 2 кінологічного взводу кінологічної роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу, зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду (черги) мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях, включаючи Київську область та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президентом України. Таким чином, з 18.03.2014 року по 14.09.2017 року на території Київської області діяв та діє особливий період.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Проходячи військову службу за контрактом, молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

06.06.2017 року усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, без поважних причин, не з`явився вчасно із лікувального закладу ТМО «Психіатрія» на військову службу, а саме до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ухилявся від виконання своїх службових обов`язків та їх не виконував. 14.09.2017 ОСОБА_5 був затриманий за адресою АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.4 ст.407 КК України визнав у повному обсязі.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого та дослідити обліково-характеризуючі дані щодо обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та у період з 06.06.2017 року по 14.09.2017 року дійсно нез`явився вчасно на службу без поважних причин із лікувального закладу. У вчиненому розкаювався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин із лікувального закладу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 407 ч. 4 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, одружений, на утриманні має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , пом`якшуючі покарання обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та у відношенні нього можливо застосувати ст.75, 76 КК України.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільній позов не заявлено.

Керуючисьст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 2 (двох) років не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 - тримання під вартою скасувати, звільнити його з-під варти в залі суду негайно.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1