АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11сс/790/1576/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2017 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000039 від 04.07.2017 року за ст.356 КК України

З таким рішенням слідчого судді прокурор не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на багатоквартирні житлові будинки в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 . Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування доводів посилається на наявність правових підстав для арешту майна, оскільки багатоквартирні житлові будинки є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000039.
Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку представника, який вважав за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурор звернувся до Московського районного суду м.Харкова з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, оскільки вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначених у ст.98, ч.2 ст.167 КПК України.
На підтвердження доводів клопотання прокурором наданий витяг з ЄРДР за №40000039 від 04 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та інші документи, якими, на думку прокурора, підтверджуються доводи, викладені у клопотанні.
Перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини, які свідчили б про доцільність накладення вищевказаного арешту.
Крім того, всупереч положенням ст.132 КПК України, прокурором не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що може бути підставою для накладення арешту на майно; не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який зазначено у клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.
З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність достатніх підстав для накладення вищевказаного арешту та вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, на думку колегії суддів, правильність цих висновків слідчого судді не спростовують.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 15.09.2017 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачається.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 15.09.2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000039 від 04.07.2017 року за ст.356 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді