Справа № 206/3818/17
Провадження № 1-кс/206/494/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2017 слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, -
ВСТАНОВИВ
Слідчий підтримав клопотання просив задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація технічними засобами не відбувалась.
Вислухавши думку слідчого, дослідивши подане клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом.
З наданих матеріалів встановлено, що органами досудового слідства ведеться досудове розслідування по кримінальному провадженню, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. В межах даного кримінального провадження, слідчий просить надати можливість доступу до кредитної справи (Договорів, додаткових угод, інших документів стосовно взаємовідносин тощо у тому числі платіжних документів), або отримання її копії, на підставі яких, між ОСОБА_5 та ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було укладено Кредитний договір, оскільки вказані документи можуть бути використані під час досудового розслідування та судового розгляду по кримінальному провадженню згідно ст. 98, 100 КПК України як речові докази, зокрема вказані документи необхідні для проведення відповідних експертиз.
Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
В той же час, слідчим у клопотанні не зазначено та не долучено відповідних доказів неможливості отримання витребуваних документів безпосередньо у потерпілого ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в порядку ст. 93 КПК України та/або відмови потерпілого ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у наданні таких документів. Також, слідчим не зазначено які саме експертизи на підставі витребуваних документів будуть проведені та з якою метою в межах досудового розслідування злочину за ч. 1 ст. 388 КК України.
Окрім того, слідчий просить надати можливість доступу до кредитної справи, однак чинне законодавство не містить такого терміну як «кредитна справа», а отже слідчий суддя позбавлений можливості задовольнити таке клопотання (в такій редакції), оскільки подане клопотання не містить вичерпного/конкретного переліку документів до яких планується отримати доступ.
Таким чином, задоволення відповідного клопотання (в такій редакції) може призвести до свавілля зі сторони особи, що здійснює доступ до інформації, що є неприпустимим.
Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159-164, 369-372 КПК України,
В задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1