Справа № 397/1320/17
н/п : 1-кп/397/157/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2017 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.10.2016 року за № 0000568, відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цвітне, Олександрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта вища, який одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров?я особи, а саме: заподіяння умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Так, 01.10.2016 року приблизно 04:00 год., ОСОБА_2 відпочивав у барі, що розташований за адресою: вул. Миру в с. Цвітне Олександрівського району Кіровоградської області.
У подальшому, коли бар закривали, ОСОБА_2 вийшов на вулицю, де між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого почалася бійка між ними. З метою зупинення конфлікту та надання допомоги ОСОБА_10 , до них підійшов ОСОБА_7 .
У той момент у ОСОБА_2 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, відволік від себе увагу ОСОБА_7 та кулаком руки наніс останньому один удар в щелепу зліва.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи зліва і суглобового відросту справа, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4 від 27.01.2017 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, щиро каявся та пояснив суду, що 30.09.2016 року він відпочивав у барі по вул. Миру в с. Цвітне Олександрівського району Кіровоградської області. Після третьої години 01.10.2016 року бар закривали, а тому вони вийшли на вулицю. Попереду нього йшов ОСОБА_10 , який висловився в його адресу, що він відсталий. Він у відповідь йому сказав, що він сам такий. У подальшому ОСОБА_10 вдарив його та між ними зав`язалася бійка, в яку втрутилися його сестра та мати ОСОБА_11 . Коли бійка закінчилася, ОСОБА_7 висловився в його адресу нецензурною лайкою. Він у відповідь умисно наніс йому удар в ділянку обличчя зліва кулаком правої руки. Після чого їх розборонили та він пішов додому. Через деякий час, того ж дня зранку від хлопців дізнався, що ОСОБА_7 в лікарні в м. Кропивницькому. Він зателефонував йому, домовився про зустріч і поїхав до м. Кропивницького. При зустрічі з ОСОБА_7 надав йому кошти в сумі 6000 гривень на лікування, що підтверджується розпискою.

Цивільний позов визнав частково, а саме щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., в іншій частині позовні вимоги не визнав.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що вніч з 30.09.2016 року на 01.10.2016 року відпочивав у тому ж барі, що й обвинувачений. На вулиці біля бару між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 відбулася бійка, під час якої їх розбороняла мати ОСОБА_10 . Після того, як бійка скінчилася, він вирішив підійти до ОСОБА_10 , щоб надати допомогу, так як він був закривавлений. Коли він обернувся, ОСОБА_2 завдав йому удар в обличчя.

В обґрунтування цивільного позову зазначив, що внаслідок спричинених йому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, він тривалий час проходив курс лікування, у зв?язку з чим матеріальна шкода полягає у втраті втраченого заробітку внаслідок його тимчасової повної непрацездатності. Не заперечував, що обвинуваченим дійсно, наступного дня після події злочину, були надані йому грошові кошти на лікування у сумі 6000 грн., яка частково компенсувала витрати на придбання ліків та інших медичних процедур, а тому розмір шкоди в цій частині не заявлявся. Також, він зазнав моральної шкоди, так як поніс моральні страждання, які полягають у ушкодженні здоров?я та наслідків травми, позбавлення його можливості вести нормальне життя та необхідності докладати значних додаткових зусиль для його організації, їх значної тривалості, переживань та високого ризику можливих невідновних наслідків травми, інших факторів. Розмір моральної шкоди потерпілий визначив у сумі 345600 грн., відповідно до науково-практивної Методики оцінки розміру компенсації спричинених страждань ОСОБА_12 .

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, повністю визнає провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачення, висунуте обвинуваченому ОСОБА_2 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв?язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У той же час, враховуючи, що обвинувачений не визнав цивільний позов в частині стягнення з нього на користь потерпілого моральної та матеріальної шкоди, суд, за згодою учасників провадження, провів судовий розгляд у межах дослідження цивільного позову в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди (у відповідності до ст. 91 КПК України), а саме: провів допит обвинуваченого та потерпілого щодо заявлених позовних вимог, а також дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються вимог позову.

Зокрема,

-даними заяви про кримінальне правопорушення підтверджується, що після отримання тілесних ушкоджень, потерпілий був доставлений до Олександрівської ЦРЛ, де його оглянуто лікарем, який констатував перелом нижньої щелепи з обох боків, а в подальшому його було направлено на лікування до Кіровоградської обласної лікарні. 03.10.2016 року його було обстежено та прооперовано (а.к.п. 4-5);

-даними висновків експерта № 4 від 27.01.2017 року та № 90 від 18.09.2017 року встановлено, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи в ментальній ділянці зліва і суглобового відростку справа, який утворився від дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею. Двосторонній перелом нижньої щелепи в ментальній ділянці зліва і суглобового відростку справа відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, так як кістки зростаються на протязі не менш 3-4 неділі (а.к.п. 27-28, 30-31).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_2 є повнолітній, осудний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування витрат на лікування потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінено як середній. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_2 без позбавлення або обмеження волі можливе.

Даний висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, доброзичливий, врівноважений, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, а також висновку органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 122 КК України.

Проте, враховуючи, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, після вчинення злочину поїхав до потерпілого та надав кошти на лікування в розмірі 6000 грн., раніше не судимий, суд дійшов до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і з встановленням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_2 було заявлено цивільний позов з вимогами про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 41067,00 грн., моральної шкоди в розмірі 345600,00 грн. та процесуальних витрат за правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Обвинувачений, як зазначалося вище, позов визнав лише в частині відшкодування процесуальних витрат за правову допомогу у розмірі 5000, 00 грн.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1195 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров?я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров?я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Стаття 1202 ЦК України передбачає, що стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Отже, у зобов?язанні з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, принципово важливими є питання, яке стосується визначення розміру втраченого потерпілим заробітку (доходу): а) середньомісячний заробіток потерпілого; б) ступінь втрати професійної або загальної працездатності.

Базою для розрахунку розміру втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров?я заробітку є середній місячний заробіток, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров?я. Для визначення розміру втраченого заробітку, середній місячний заробіток слід помножити на встановлений медико-соціальною експертною комісією відсоток втрати професійної працездатності, а цей добуток розділити на 100.

Аналіз наведених норм свідчить, що належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах), для застосування ст. 1195 ЦК України, є відповідний висновок судово-медичної експертизи з визначення процента втрати працездатності.

Потерпілим не надано суду належних доказів щодо періоду та відсотку його непрацездатності, у матеріалах кримінального провадження відсутній відповідний висновок судово-медичної експертизи, а при судовому розгляді про призначення такої експертизи, потерпілий не клопотав. Так як на момент завдання шкоди ОСОБА_7 не працював, середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється з розміру мінімальної заробітної плати, при цьому в п`ятикратному її розмірі. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 1197 ЦК України, суду не надано доказів, що потерпілий до події злочину працював і був звільнений, суду не надано даних про освіту та кваліфікацію потерпілого.

Таким чином, не доведені обставини, які б давали підстави, у відповідності до ст. 1195 ЦК України, на відшкодування втраченого заробітку, а тому суд не приймає до уваги розрахунки потерпілого, які зазначені в цивільному позові.

Вимога про відшкодування додаткових витрат, в тому числі на придбання ліків, потерпілим не заявлена та не підтверджена документально.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 41067 грн. слід відмовити через необґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Так, потерпілий ОСОБА_7 просить стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 345600 грн., посилаючись на те, що вчиненим злочином йому заподіяно моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я, він зазнав переживань, був позбавлений можливості вести нормальне життя та йому необхідно було докладати значних додаткових зусиль для його організації.
Суд погоджується з твердженнями потерпілого, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину, останній переніс моральні та фізичні страждання, порушився звичний для нього уклад життя.

За наведених обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей потерпілого (будь-яких належних доказів про доцільність стягнення моральної шкоди у розмірі 345600 грн. потерпілим не надано), а тому, розмір моральної шкоди слід стягнути частково, у сумі 5000 грн.

На думку суду, така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілим моральних страждань внаслідок вчиненого злочину, а також відповідає критеріям розумності та справедливості. Також, часткове задоволення позову у кримінальному провадженні не перешкоджає для звернення до суду потерпілого в порядку цивільного судочинства, з обґрунтуванням характеру та обсягу страждань, які зазнав останній внаслідок вчиненого відносно нього злочину.

Суд не погоджується з розрахунком моральної шкоди відповідно до науково-практивної Методики оцінки розміру компенсації спричинених страждань ОСОБА_12 , оскільки вона носить лише рекомендаційний характер, чинним законодавством не закріплено визначення моральної шкоди судом відповідно до зазначеної методики.

Крім цього, згідно з наданою Міністерством юстиції України інформацією, в експертних установах адаптовано та прийнято до впровадження секцією судово-психологічної експертизи при НКМР Мін`юсту України (протокол від 1415 листопада 2002 року № 7) методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань. Указану методику внесено до Реєстру методик проведення судових експертиз відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 липня 2008 року № 595.

Тобто, вказана методика застосовується при експертному дослідженні заподіяння моральної шкоди та її розміру, а не судом при визначенні суми моральної шкоди. Потерпілим відповідного висновку до суду не надано та про призначення такої експертизи під час судового розгляду не заявлялося.

Обвинувачений визнав цивільний позов в частині відшкодування процесуальних витрат на надання правової допомоги, що підтверджується квитанцією № 0.0.630753955.1 від 10.10.2016 року, договором № 29/16 про надання правової допомоги від 07.10.2016 року, додатковою угодою до договору від 07.10.2016 року, ордером про надання правової допомоги серії КР № 93122 від 02.10.2017 року, актами про надання правової допомоги від 31.10.2016 року, 21.12.2016 року, 29.09.2017 року, 31.10.2017 року та 29.11.2017 року на загальну суму 5000 грн., а тому позовні вимоги в частині відшкодування процесуальних витрат на надання правової допомоги, підлягають задоволенню в повному обсязі, на суму 5000 грн.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 08.12.2017 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 (п?ять тисяч) гривень та в рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 5000 (п?ять тисяч) гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз?яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя :(підпис)
Копія вірна:
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1