Ухвала іменем україни 14 грудня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430 від 28 серпня 2016 року, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 17 березня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 грудня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 цього ж Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

За вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, а також ухвалено вирок цього ж суду від 15 грудня 2015 року виконувати самостійно.

Оскаржуваним вироком апеляційного суду зазначений вирок районного суду в частині призначеного покарання скасовано та постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від

15 грудня 2015 року та визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

У решті вирок районного суду залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 15 серпня 2016 року приблизно о 16.00 год. таємно шляхом вільного доступу до гаражного приміщення, розташованого на

АДРЕСА_2 , викрав майно господарського призначення, завдавши його власнику ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 2316,70 грн.

У касаційній скарзі засуджений просить змінити оскаржуваний вирок апеляційного суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, унаслідок суворості та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому як видно з касаційної скарги засудженого, у ній не порушуються питання щодо доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи ж засудженого про несправедливість призначеного йому покарання унаслідок суворості виявилися безпідставними.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити

ОСОБА_6 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, урахував його тяжкість (яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості), конкретні обставини вчинення протиправного діяння та його наслідки, те, що винний перебуває на обліку у лікаря нарколога, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують, його покарання.

Зокрема, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття ОСОБА_6 , активне сприяння розкриттю протиправного діяння та часткове відшкодування завданої потерпілому шкоди, а обставиною, що обтяжує його покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, також суд взяв до уваги і позицію потерпілого, який претензій до винного не мав і цивільний позов не заявляв.

На підставі наведених даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді арешту.

Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_6 покарання, взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який має слабкі соціальні зв`язки, не працює, не одружений, систематично зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Також апеляційний суд врахував обставини, що обтяжували та пом`якшували покарання винного, та те, що останній, вчинив нове протиправне діяння, перебуваючи на іспитовому строці, призначеному судом за вчинення попереднього злочину проти власності.

На підставі наведених даних, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення винному покарання у виді позбавлення волі, а також про застосування положень ст. 71 КК України та визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

З огляду на зазначені дані, у тому числі й тієї обставини, що засуджений вчинив кримінальне правопорушення проти власності через незначний проміжок часу після його засудження за вчинення корисливого злочину та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, що свідчить про спрямованість ОСОБА_6 на вчинення протиправних діянь та відсутність у нього бажання ставати на шлях виправлення, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_6 покарання у визначеному виді та розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 зазначеного Кодексу щодо мети покарання.

При цьому підстав вважати це покарання несправедливим унаслідок м`якості колегія суддів не вбачає, навіть з урахуванням обставин, наведених у касаційній скарзі засудженого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 17 березня

2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3