Справа № 703/1373/17
УХВАЛА
встановив:
Скаржник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.
Слідчий Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, відповідно до повідомлення прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , такий звільнився з Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи зазначену норму КПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду скарги без слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.
Вищевказані дії невідомих осіб слідчим кваліфіковані за ч.1 ст.249 КК України, як незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Разом з тим, слідчий суддя не погоджується з такою позицією скаржника ОСОБА_4 .
Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.249 КК України кримінальна відповідальність за вказаною частиною статті настає за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Враховуючи особливості конструкції і момент закінчення злочину, слідчий суддя приходить до беззаперечного висновку, що в ч.1 ст.249 КК України наявний матеріальний склад злочину.
Матеріальний склад злочину це юридичний склад, що передбачає наслідки як обов`язковий елемент його об`єктивної сторони.
Об`єктивна сторона матеріаль¬них складів злочинів завжди включає: а) принаймні, два обов`язкових елементи діяння та наслідки; б) при¬наймні, один зв`язок між обов`язковими елементами причинний між діянням та наслідками.
Таким чином, діяннями, передбаченими ч.1 ст.249 КК України, є незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, а наслідком заподіяння істотної шкоди.
Незаконність означає, що зайняття зазначеним промислом відбувається, зокрема, без належного дозволу, у заборонений час, у недозволених місцях, забороненими знаряддями і способами лову, із перевищенням установлених лімітів чи норм вилову. Для визнання промислу незаконним достатньо встановити наявність однієї з названих обставин.
Згідно п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.
Отже, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що ч.1 ст.249 КК України передбачено покарання за зайняття рибним промислом за допомогою сіток, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 07 липня 2016 року, на території Смілянської пошуково-рятувальної станції, що розташована по провулку Мічуріна, 1, в м. Сміла Черкаської області, поблизу річки Тясмин, виявлено ятера у кількості 5 штук, сітка «парашут» - 1 штука, сітки у кількості 116 штук. З місця події вилучено вказані знаряддя лову.
Разом з тим, слідчий суддя має зазначити, що сама по собі наявність заборонених знарядь лову біля річки не утворює склад злочину, передбачений ч.1 ст.249 КК України, який передбачає активні дії направлені на вилов риби, якими являються закидання та витягування сіток.
Як вбачається з показів свідка ОСОБА_8 , виявлені під час огляду місця події від 07 липня 2016 року заборонені знаряддя лову ним витягнуті з річки Тясмин в м. Сміла під час рейдів щодо виявлення браконьєрів.
Участь в проведенні ОСОБА_8 самостійного та у групі з іншими особами рейдів, підтверджується показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
При цьому, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що бачили як ОСОБА_8 спільно з невідомими їм особами діставав із води риболовецькі сітки.
Крім того, згідно рішення Смілянської міської ради №133 від 07 квітня 2016 року «Про заходи з охорони та відновлення рибних запасів у водоймах міста» був утворений штаб для організації проведення оперативно-профілактичних рейдів по боротьбі з браконьєрством, до якого зокрема увійшли працівники Смілянської пошуково-рятувальної групи ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Таким чином, вищевказані покази та рішення Смілянської міської ради пояснюють факт знаходження заборонених предметів лову на території Смілянської пошуково-рятувальної станції, начальником якої являється ОСОБА_8 , та жодним чином не доводять факту займання таким незаконним рибним промислом.
Крім того, відповідно до матеріалів вищевказаного кримінального провадження, на території Смілянської пошуково-рятувальної станції жодної одиниці риби не виявлено.
Відповідно до показів свідка ОСОБА_8 , виявлену у сітках рибу він відпускав до річки Тясмин, а декілька одиниць брав собі.
Разом з тим, такі дії ОСОБА_8 жодним чином не утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, оскільки такий незаконним промислом риби не займався.
Предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України виступають водні живі ресурси, тобто організми, життя яких постійно або на окремих стадіях розвитку неможливе без перебування (знаходження) у воді. Це, зокрема: риби різних видів.
Вирішуючи питання про те, чи є шкода, заподіяна незаконним водним добувним промислом, істотною, потрібно у кожному конкретному випадку враховувати кількість, вартість та екологічну цінність здобутих або знищених водних біоресурсів.
Визначаючи розмір шкоди, заподіяної водній фауні, слід керуватись спеціальними таксами, визначеними Кабінетом Міністрів України, які пов`язують розмір відшкодування збитків, завданих довкіллю, з місцем порушення екологічного законодавства (території та об`єкти природно-заповідного фонду), а також із фактом занесення тварин і рослин до Червоної книги.
Як вже було зазначено, на території Смілянської пошуково-рятувальної станції жодної одиниці риби не виявлено, при цьому встановити наявність риби, її виду та розміру у виявлених сітках, під час перебування їх у воді та під час витягування їх з такої, не представляється можливим, в зв`язку з її відсутністю, відтак і встановити чи задіяно діями невстановленої особи істотної шкоди є неможливим.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Таким чином, слідчий суддя приходить до беззаперечного висновку про відсутність в діях невстановлених осіб об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, а саме причинного зв`язку між діянням та наслідками, які не настали.
Відсутність встановлених збитків організацією, яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні, та поданого такого цивільного позову, знову ж таки свідчать про неможливість визначення заподіяної невстановленою особою шкоди та чи така шкода настала.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Враховуючи зазначену норму Конституції України, слідчий суддя приходить до висновку, що визначення істотної шкоди не може ґрунтуватися на припущеннях, які жодним доказом не підтверджуються.
Згідно ч.3 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначену норму, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий після встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення повинен закрити кримінальне провадження.
Керуючись ст. ст. 9, 303, 304, 306, 307, 372, 395 КПК України, -
ухвалив:
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1