Провадження № 1-кс/761/335/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України

щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, викладених в заяві № 1940/05 від 03.11.2017, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2017 року до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, викладених в заяві № 1940/05 від 03.11.2017. В скарзі заявник ставить питання про зобов`язання керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України внести відомості про злочин, як вважає, вчинений суддею Солом`янського районного суду м.Києва, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 364, ст. 366, ст. 375, ст. 396 КК України.

У судовому засіданні заявник підтримав доводи скарги.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах наведених доводів, дослідивши надані документи, дійшов таких висновків.

Як встановлено з матеріалів скарги, 03.11.2017 поштовим зв`язком ОСОБА_3 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо судді за ознаками злочинів, передбачених ст. 364, ст. 366, ст. 375, ст. 396 КК України.

Статтею 126 Конституції України і законами України встановлені гарантії незалежність і недоторканість суддів. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Гарантії незалежності суддів закріплені також в статті 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Разом з тим, у відповідності до даної категорії законодавством передбачений окремий спеціальний порядок внесення даних, що забезпечує та гарантує принцип незалежності судової гілки влади. Такі гарантії незалежності суддів закріплені також в ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ст.8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР, якщо слідувати якій, то внести відомості до ЄРДР щодо судді може не лише Генеральний прокурор або його заступник, а також будь-який інший прокурор або слідчий.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.

Таким чином, передбачена статтею 214 КПК України можливість здійснення впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через запровадження щодо нього такої процедури виключає гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.

Згідно з п.68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади», де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, також вказує на неприпустимість втручання у діяльність судових органів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст.480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.

Окрім того, ч.1 ст.2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

При цьому скарга ОСОБА_3 не містить таких фактичних даних на підтвердження, що заявником було подано повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини злочину. Не викладені такі обставини також і в змісті самої скарги, яка не містить обґрунтування того, що існує бездіяльність, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей саме про кримінальне правопорушення в розумінні передбаченого Кримінальним кодексом України суспільно небезпечного винного діяння, вчиненого суб`єктом злочину.

Натомість аналізуючи зміст заяви ОСОБА_3 , слідчий суддя убачає, що в заяві, яка надійшла до Національного антикорупційного бюро України 06.11.2017 року, відсутні відомості про конкретні обставини вчинення як вважає злочинів, при цьому заява зводиться до посилання на незгоду з процесуальними діями та рішенням слідчого судді, що не може свідчити про наявність даних, які вказують на об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень в діях особи, та які слугують підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України.

Доводи заяви ОСОБА_3 про злочин зводяться фактично до незгоди з процесуальними діями в ході розгляду скарги слідчим суддею, а також незгоди з висновками вказаного судді в судовому рішенні.

У зв`язку із зазначеним слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги в скарзі щодо зобов`язання внесення відомостей про злочин щодо професійного судді у зв`язку із винесеними судовими рішеннями не ґрунтуються на законі, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.126 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.9, 214, 303, 480 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, викладених в заяві ОСОБА_3 № 1940/05 від 03.11.2017, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1