Справа № 463/2638/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/591/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Романюка

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Старий Розділ, Миколаївського району, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, останній раз 24.10.2016р. Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, громадянина України, раніше судимого 01.02.2013 року Личаківським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

за ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року, -
в с т а н о в и л а :
цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, до даного покарання частково приєднано покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.2016р. та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, відбутий строк з 14.02.2017 року (згідно ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 14.02.2017р.) по день звернення вороку до виконання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За вироком суду 24.05.2016 року близько 13-00 год., ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з метою власного безпідставного збагачення, за попередньою змовою із ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, маючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом злому навісного замка, проникли в приміщення будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілій ОСОБА_9 . Продовжуючи свої спільні злочинні дії, об`єднані спільним злочинним умислом, та перебуваючи у вищевказаному будинку, таємно викрали круглу металеву ванну вагою 9 кг., металеву ванну прямокутну вагою 16 кг., металеву решітку вагою 4 кг., металеву конструкцію вагою 4 кг., металеву конструкцію у формі короба, вагою 12 кг., металеву трубу водостічну, вагою 6 кг., металеву трубу вагою 2 кг., металеву трубу вагою 2 кг. В подальшому, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, винесли викрадене майно на вулицю Мучна, у м. Львові, де їх затримали працівники батальйону поліції особливого призначення. Внаслідок злочинних дій обвинувачених, потерпілій завдано шкоди на загальну суму 2000 гривень.

Не погоджуючись із даним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить врахувати щодо нього обставини, які пом`якшують покарання та призначити йому менш суворе покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вважає, що вирок суду першої інстанції є надто суворим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Крім цього зазначає, що в обвинувальному акті зазначені обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він активно сприяв розслідуванню та розкриттю скоєного правопорушення, щиросердечно розкаявся у вчиненому та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також, що вчинене правопорушення не несе суспільної небезпеки та не є насильницьким, однак зазначені обставини судом першої інстанції щодо нього не враховані.
23.08.2017р. від обвинуваченого ОСОБА_6 поступило доповнення до апеляційної скарги в якому обвинувачений ОСОБА_6 просить звернути увагу на те, що суд першої інстанції при винесенні вироку не врахував всіх пом`якшуючих обставин, а саме, що він повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті даного злочину, повністю відшкодував потерпілим завдану шкоду та те, що дане правопорушення було вчинене ним у зв`язку з важким матеріальним становищем.
27.09.2017р. та 21.09.2017р. від обвинуваченого ОСОБА_6 поступило клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016р.», з тих підстав, що він щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував шкоду потерпілим, являється сиротою.

До початку судового засідання, 05.12.2017р. від обвинуваченого ОСОБА_6 поступила заява про розгляд його апеляційної скарги у відсутності захисника ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, думку обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є доведеною наявними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, та учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції у відповідності до вимог ст..65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обране судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Фактично суд першої інстанції врахував всі обставини, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.
Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 обраного йому судом першої інстанції покарання колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин, колегія суддів вважає вирок суду щодо ОСОБА_6 законним, а подану обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційну скаргу необґрунтованою.

Згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, та визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Разом з тим, статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено вичерпне коло осіб, які можуть бути звільнені від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, але до жодної з вказаних категорій ОСОБА_6 не відноситься.

Разом з тим, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачувався за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р.,колегія суддів,-

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року без змін.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016р.» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді