справа № 489/2/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/295/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, працюючого не офіційно, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:

-вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2014 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

встановив:
20.10.2017 близько 15:00 годині, точний час в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись у під`їзді № 1 буд. АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінку, заволодів мобільним телефоном «Мейзу М5С», який належить потерпілій ОСОБА_5 та перебував у користуванні її малолітнього сина ОСОБА_5 , спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 3247,00 грн.

Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3247,00 грн.

Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненого повторно.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину в скоєному злочині визнав повністю. Обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорював та пояснив, що в жовтні 2017 року, близько обіднього часу, йшов по вул. Васляєва і побачив малолітнього, який йшов сам, за віком приблизно навчався в 6-му класі, в якого попросив мобільний телефон щоб зателефонувати. Перебуваючи з дитиною в під`їзді будинку по АДРЕСА_3 , за його проханням малолітній набрав вказаний ним номер та передав йому мобільний телефон. Піднявшись разом з ним на 5 поверх, сказав малолітньому, що забув забрати картоплю. Після чого, сам спустився та пішов з під`їзду разом з телефоном. Наступного дня був затриманий працівниками поліції, яким видав телефон без сім картки, яку викинув і замість неї вставив свою. У вчиненому щиро кається, заподіяну матеріальну шкоду визнав в повному обсязі.
Так, вина обвинуваченого у вказаному діянні, крім визнання себе винним, доведена дослідженими судом доказами.
Заявою ОСОБА_5 до начальника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, згідно якої остання просила прийняти міри до невідомого їй громадянина, який шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном «Мейзу М5С», чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , з сім-карткою № НОМЕР_2 , який знаходився у її сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив матеріальну шкоду на суму 3247,00 грн.
Протоколом огляду предмету від 21.10.2017, згідно якого оглянуто мобільний телефон «Мейзу М5С», чорного кольору в чорному чохлі, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_3 . В телефоні наявна сім-картка мобільного оператору «Київстар» за номером НОМЕР_4 . Під час огляду ОСОБА_3 пояснив, що даний телефон 20.10.2017 він взяв у малолітнього хлопця в районі вулиць Васляєва та 28-ї Армії під приводом здійснення дзвінка. Отримавши даний телефон залишив його собі в користування. В ході огляду мобільний телефон «Мейзу М5С» було вилучено.
Довідкою від 19.12.2017, згідно якої станом на 21.10.2017 вартість мобільного телефону «Мейзу М5С» становить 3247,00 грн.
Враховуючи, що учасники кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, працює неофіційно, характеризується посередньо, психічно та фізично здоровий, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, знаходиться на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 1995 року, з діагнозом синдром залежності від опіатів.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину скоєння злочину середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, працює неофіційно, характеризується посередньо, має задовільний стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному та не встановлення обставин, що обтяжують відповідальність.

Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої з урахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушень, високої ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі можливе лише у винятковому випадку.
Враховуючи наведене, з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст.190 КК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує керуючись ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру, а саме з 22 грудня 2017 року по день прибуття для відбування покарання до виправного центру, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до приведення вироку до виконання залишити у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Речовий доказ: мобільний телефон «Мейзу М5С» - повернути власнику.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суддя ОСОБА_1