Справа 688/3144/17
№ 1-в/688/297/17
Ухвала
Іменем України
14 листопада 2017 року м. Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Шепетівка клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Фурси Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , працюючого двірником ЖБК «Учитель», раніше несудимого,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт на підставі ст. 82 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та пояснив, що вину у вчиненні злочину визнає, щиро кається, позов відсутній, має заохочення, стягнення погашені, за час відбуття покарання став на шлях виправлення, після звільнення має намір працювати та доглядати похилу матір.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала клопотання засудженого та просила його задовольнити в зв`язку з тим, що останній вину визнав, щиро розкаявся, працює, стягнення погашені у встановленому законом порядку, має заохочення, став на шлях виправлення.
У судовому засіданні представник ДУ «Шепетівська виправної колонії (№98)» ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення. З врахуванням нестабільної поведінки засудженого протягом тривалого часу, про що свідчать 11 допущених порушень та 8 стягнень, просили у задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши пояснення засудженого, захисника, представника адміністрації виправної колонії та прокурора, вивчивши матеріали щоденника індивідуальної роботи із засудженим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання в виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання, а не лише за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 24.03.2005 року за п.п. 4, 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.02.2016 року зараховано ОСОБА_5 у строк покарання призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 24.03.2005 року у виді 14 років позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення з 29.09.2004 року по 29.04.2005 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 29.09.2004 року. Кінець строку: 28.02.2018 року.
Станом на 02.11.2017 року відбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 згідно довідок ДУ «Шепетівська виправної колонії (№98)» становить 13 років 8 місяців 04 дні, невідбута - 3 місяці 26 днів, тобто відбув 2/3 строку покарання.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_5 з 26.10.2004 року утримувався в СІЗО м.Києва, порушень режиму не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не мав.
З 18.05.2005 року відбуває покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За час відбування покарання характеризується задовільно. Допустив 11 порушень вимог режиму відбування покарання, які виражалися в порушенні форми одягу та розпорядку дня, порушені дисципліни строю, нетактовній поведінці до представника колонії та вилучені забороненого предмету, за що 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 1 раз поміщався до ДІЗО установи, в 3 випадках обмежились проведенням бесід індивідуально-виховного та профілактичного характеру, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 1 заохочення.
Працевлаштований робітником їдальні-кухні в їдальні для засуджених, до роботи відноситься посередньо. Зі змінними завданнями справляється, але потребує контролю з боку адміністрації установи.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дружні відносини підтримує з засудженими різної спрямованості. За характером скритний.
У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди тактовний. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Заходи виховного характеру, які проводяться відвідує, однак реагує на них не завжди належним чином, позитивних висновків для себе не робить.
Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Творчість», «Правова просвіта», «Професія», «Освіта», «Підготовка до звільнення». Входить до складу ради колективу засуджених відділення, але активності в житті колективу засуджених відділення не проявляє. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, побачень, отримує посилки та передачі.
Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 07.10.2011 року (протокол №48) ОСОБА_5 було відмовлено у зміні умов тримання, 12.02.2014 року (протокол № 7) - у заміні покарання більш м`яким, 24.04.2015 року (протокол № 14) - у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не стає на шлях виправлення. На профілактичних обліках не перебуває.
Також, ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2015 року та від 29.03.2017 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні його клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2016 року - у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
Надані характеризуючі дані адміністрацією Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» не достатні для переконання в тому, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому при таких обставинах буде передчасною, з огляду на таке.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та інше.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений в період відбування покарання допустив 11 порушень вимог режиму утримання, за що 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з послідуючими стягненнями у виді: попереджень та доган, 15 діб ДІЗО, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.
Згідно оцінок ступеню виправлення засудженого, останній задовільно дотримується вимог режиму відбування покарання, задовільно відноситься до робіт із благоустрою установи виконання покарань, потребує контролю за виконанням поставлених завдань, ініціативи при виконанні таких робіт не проявляє.
Засуджений ОСОБА_5 бере участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Творчість», «Правова просвіта», «Професія», «Освіта», «Підготовка до звільнення», «Фізкультура та спорт». Однак, як слідує із пояснень представника колонії засуджений формально приймає у них участь. У судовому засіданні засуджений вказав, що бере участь у програмі «Фізкультура та спорт», інших назв програм диференційованого виховного впливу, у яких бере участь, пригадати не міг, що свідчить про формальну участь засудженого у вказаних програмах.
З наданих у судовому засіданні пояснень вбачається, що участі в роботі самодіяльних організацій колонії засуджений не приймає, прагнення до підвищення загальноосвітнього рівня та здобуття професії не має. Пояснення засудженого про здобуття ним професії слюсара-сантехніка у навчальному центрі при колонії спротовуються поясненнями представника державної установи ОСОБА_4 про те, що матеріали особової справи засудженого не містять відповідного документа про його закінчення та поясненнями директора навчального центру ОСОБА_7 , який також підтвердив у судовому засіданні, що засуджений ОСОБА_8 у них не навчався та документу про здобуття професії у навчальному центрі при установі не отримував.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів.
Наявність у засудженого лише 1 заохочення за сумліну поведінку та ставлення до праці 23.11.2016 року, та погашення на момент звернення до суду 8 застосованих до нього стягнень, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого, його бажання стати на шлях виправлення повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення, що в даному випадку не відбулось. Суд вважає, що наявність у засудженого 8 стягнень і лише 1 заохочення, відсутність бажання приймати участь в роботі самодіяльних організацій, навчатись, здобувати професію, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, свідчать про те, що в даному випадку засуджений не став на шлях виправлення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
На підставі ст. 82 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд
ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш мяким у виді громадських робіт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, а засудженим протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1