Справа № 727/6287/15-к
Провадження № 1-кп/727/36/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002628 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.07.2012 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ст. 185 ч.2, 70 ч.4,75 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 21.02.2013 року Шевченківським районним судом м.Чернівці за ст. 185 ч.2, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 30.07.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст..2 ЗУ «Про амністію», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
29.09.2014 року приблизно о 3 годині ночі ОСОБА_5 перебуваючи в кімнаті № 501 готелю «Турист» по вул. Героїв Майдану, 186 м.Чернівці, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 спить, таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 1864 грн. Після чого з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 11.12.2014 року приблизно о 05 годині ОСОБА_5 перебуваючи на задньому сидінні таксі по вул. Університетській, м.Чернівці, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, повторно, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 не бачить його, викрав з кишені куртки потерпілого грошові кошти в сумі 7800 грн. Після чого з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 05.12.2014 року приблизно о 03 годині ОСОБА_5 знаходячись неподалік кафе «Пан Жопан» за адресою проспект Незалежності, 86-е, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, потворно, маючи на меті відкрите викрадення чужого майна, наніс потерпілому ОСОБА_8 удар рукою в область потилиці, внаслідок чого останній впав на землю, заподіявши потерпілому садна на проксимальній фаланзі 4-го пальця правої кисті по тильній поверхні, синець в правій скроневій ділянці голови з переходом на праву лицеву та праву щічну ділянки, рану по зовнішньому краю правої брівної ділянки з переходом на праву3 скроневу ділянку, які згідно висновку експерта № 305 від 31.03.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_5 забрав з кишені штанів ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 700 грн. Після чого з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім уього, 12.01.2015 року приблизно о 23 годині ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з невстановленою слідчою особою, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, повторно, знаходячись неподалік автобусної зупинки по вул. Сторожинецькій, м.Чернівці застосовуючи насильство, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого, умисно, з корисливих спонукань відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Нокіа 220» вартістю 650 грн., гаманцем вартістю 100 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 30 грн.. гарнітурою до мобільного телефону вартістю 150 грн., та срібним ланцюжком з хрестиком вартістю 1000 грн., а всього майном потерпілого на загальну суму 1955 грн. Після чого з місця вчинення злочину скрились, викраденим розпорядились на власний розсуд.
Крім цього. на початку жовтня 2014 року ОСОБА_5 знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи на меті особисте збагачення, умисно, противправно, з корисливих спонукань, повторно, під приводом зателефонувати взяв у неповнолітнього ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 500 грн. з сім карткою, який належить його батькові ОСОБА_11 , при цьому не маючи на меті його повертати. Отримавши від ОСОБА_10 мобільний телефон під приводом затефонувати вийшов з квартири, а телефоном розпорядився на власний розсуд. Завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 520 грн.
Крім цього, на початку листопада 2014 року приблизно о 14 годині ОСОБА_5 знаходячись біля ТЦ «Майдан» по вул. Героїв Майдану, м.Чернівці, переслідуючи мету особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, повторно, увійшов у довіру до потерпілого ОСОБА_12 під приводом вирішення питання щодо встановлення місцезнаходження його ноутбука, шахрайським шляхом отримав від потерпілого грошові кошти в сумі 350 грн., після чого з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 05.12.2014року приблизно о 03 годині ОСОБА_5 перебуваючи неподалік кафе «Пн Жопан» по проспекту Незалежності, 86-е. маючи на меті особисте збагачення, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань. Шляхом обману, під приводом зателефонувати взяв у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «НТС» при цьому не маючи наміру його повертати. Отримавши від потерпілого мобільний телефон з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 2615 грн.
Крім цього, 11.12.2014 року ОСОБА_13 приблизно о 04 годин знаходячись біля магазину «День і ніч» по вул. Університетській, м.Чернівці, маючи на меті особисте збагачення , діючи умисно, протиправно, повторно з корисливих спонукань шляхом обману під приводом зателефонувати взяв у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «LG» та відійшов нібито подзвонити, не маючи мети його повертати. Після чого з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 5000 грн.
Крім цього, 01.01.2015 року ОСОБА_5 знаходячись на розі вулиць Космодем?янської та Амурської м.Чернівці, мючи на меті особисте збагачення шляхом обману, діючи умисно. Протиправно, повторно, з корисливих спонукань, увійшов у довіру до неповнолітнього ОСОБА_14 під приводом зателефонувати взяв мобільний телефон марки « Самсунг» не маючи мети його повертати. Після чого з місця чинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 2895 грн.
Крім цього, 21.04.2015 року ОСОБА_5 знаходячись неподалік будинку №18 по вул. Головна, м.Чернівці, маючи на меті особисте збагачення за рахунок заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, увійшов в довіру до ОСОБА_15 під приводом покористуватись належним їй мобільним телефоном марки «LG» не маючи мети його повертати. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 4660 грн.
Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказали на ОСОБА_5 як на особу, яка вчинила відносно них злочини.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, від цивільних позовів відмовляються.
05.08.2015 року до суду надійшло повідомлення, що ОСОБА_5 з 04.08.2015 року знаходиться на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні ОКЛ м.Чернівці, під апаратом штучної вентиляції легень та в медикаментозному сні у зв`язку зі спробою суїциду.
16.01.2017 року до суду надійшов висновок судово-психіатричної експертизи №10 від 05.01.2017 року згідно якого, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє » ОРГАНІЧНИЙ АМНЕСТИЧНИЙ СИНДРОМ», в силу вищевказаного психіатричного розладу не можу розуміти значення своїх дій та не можу керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
В судовому засіданні прокурор просила застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, захисник та законний представник не заперечувати проти госпіталізації.
Ст. 362 КПК України встановлено, що якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Розглядаючи питання застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, суд виходить із положень статей 93, 94 КК України, статей 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечних діянь, що підпадає під ознаки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів, що були отримані з показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також документів, наданих суду стороною обвинувачення.
Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність є юридичноюкатегорією, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) належитьвиключно до компетенції суду.
Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази, а також наявність у ОСОБА_5 психіатричного захворювання » ОРГАНІЧНИЙ АМНЕСТИЧНИЙ СИНДРОМ», в силу вищевказаного психіатричного розладу не можу розуміти значення своїх дій та не можу керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом - суд прийшов до висновку, що обвинувачений вчинив злочини в стані осудності, а захворів до постановлення вироку, тому згідно статті 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності.
Згідно статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння або захворіли до постановлення вироку або відбування покарання.
Згідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи відповідно до ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищевказане, а також висновок судово-психіатричного експерта №10 від 05.01.17 року, суд вважає, що ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_5 (небезпечність для себе та інших осіб) є значною.
У відповідності до вимог статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно з Конституцією України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3) і кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28).
Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «G.v.France», п.39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п.18почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.
Верховний Суд України у вказаній постанові зазначив, що чинне кримінальне і кримінально-процесуальне законодавство передбачає систему норм, спрямованих на об`єктивне й гуманне вирішення питань, пов`язаних із забезпеченням інтересів осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, страждаючи на психічні хвороби або маючи інші психічні розлади, що зумовлюють потребу в застосуванні примусових заходів медичного характеру чи примусового лікування.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно пункту 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Як зазначив Верховний Суд України у вищевказаній постанові за змістом положень КК, ЗУ "Про психіатричну допомогу" та Основ законодавства України про охорону здоров`я метою застосування примусових заходів медичного характеру є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК ; запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК.
З огляду на викладене та з метою досягнення мети застосування примусових заходів медичного характеру, якою є вилікування чи поліпшення стану здоров`я ОСОБА_5 , що можливо шляхом створення найбільш оптимальних умов для одужання які, на переконання суду, мають вираз у його подальшому перебуванні психіатричному закладі, а також враховуючи те, що таке лікування може бути надано лише на умовах надання стаціонарної психіатричної допомоги, при цьому, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки діянь, яке вчинив ОСОБА_5 , що має вираз у конкретних обставинах вчинення суспільно - небезпечного діяння, ознаки якого відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України , характер і тяжкість психічного захворювання ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру у зв`язку з наявним в нього психічним захворюванням.
Водночас суд вважає, що ОСОБА_5 слід визначити примусовий захід медичного характеру - надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Провівши у справі судове слідство та заслухавши думку сторін кримінального провадження по суті, суд, керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 512, 513 КПК України,
У Х В А Л И В :
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.07.2012 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ст. 185 ч.2, 70 ч.4,75 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 21.02.2013 року Шевченківським районним судом м.Чернівці за ст. 185 ч.2, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 30.07.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст..2 ЗУ «Про амністію», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до Чернівецької облсної психіатричної лікарні зі звичайним наглядом в примусовому порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Чернівці через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1