Справа № 638/2759/18
Провадження № 1-кс/638/902/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю :

прокурора ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000816 від 26.02.2018 року , за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 06.03.2018 року в ході огляду місця події біля будинку № 31 по вул. 23-Серпня в м. Харкові, автомобіль марки GEELY моделі MK 1.5 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в якому знаходяться бейсбольна бита сіро- чорного кольору, маска у вигляді балаклави, мобільний телефон марки «Samsung GT5260» IMEI : НОМЕР_3 , чорного кольору з сім-картою мобільного оператору «Київстар», газетний пакунок з невідомою речовиною рослинного походження, ключі сигналізації від вищезазначеного автомобілю з дерев`яним брелоком, якими користувався ОСОБА_6 1999 року народження.

Доводи клопотання мотивовано тим, що 26.02.2018 року приблизно о 00 годин 45 хвилин ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 перебували на перехресті вул. Шекспіра та вул. 23 Серпня, м. Харкова, де побачили раніше їм незнайомого потерпілого ОСОБА_8 , який прямував убік свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний умисел, направлений на напад, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , наніс один удар ліктем руки в область обличчя потерпілого від якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали наносити удари по обличчю та голові потерпілого, від яких ОСОБА_8 втратив свідомість. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_8 втратив свідомість та не може чинити опір злочинним діям останніх, заволодів мобільним телефоном марки «Iphone SE 32 Gb», вартістю зі слів потерпілого ОСОБА_8 10000 грн. та грошовими коштами в сумі 500 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10500 грн.

Крім того, до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 06.03.2018 року близько 00.20 годин на вулиці, біля будинку №4 по вул. 23-Серпня в м. Харкові, двоє невідомих чоловіків за попередньою змовою, відкрито протиправно із завданням удару по обличчю потерпілого ОСОБА_9 1990 р.н., заволоділи його рюкзаком з особистими речами, чим спричинили майнову шкоду, сума якої встановлюється.

06.03.2018 року в період часу з 08.02 до 08.33 проведено огляд місця події в присутності понятих, в ході якого у ОСОБА_6 був вилучено автомобіль марки GEELY моделі MK 1.5 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 в якому знаходяться бейсбольна бита сіро- чорного кольору, маска у вигляді балаклави, мобільний телефон марки «Samsung GT5260» IMEI : НОМЕР_3 , чорного кольору з сім-картою мобільного оператору «Київстар», газетний пакунок з невідомою речовиною рослинного походження, ключі сигналізації від вищезазначеного автомобілю з дерев`яним брелоком.

Вважає, що маються всі підстави вважати, що вищезазначені речі та документи по даному кримінальному провадженню є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, наведених в його обгрнутвання.

Уповноважений представник власника транспортного засобу ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що його довіритель ОСОБА_10 , якому на праві власності належить автомобіль марки GEELY моделі MK 1.5 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ніякого відношення до вказаного кримінального правопорушення не має, вказаний автомобіль не є знаряддям злочину. Його довіритель не є відповідачем по відшкодування заподіяної шкоди, винні особі затримані не в автомобілі .

Власники іншого майна, що визначено органом досудового розслідування як таке, на яке необхідно накласти арешт, в судове засідання не з"явились, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Потерпілий в судовове засідання не з`явився , про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.. 172 КПК України, неприбуття вказаних вище осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши учасників провадження, доходжу висновку, що клопотання є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 171КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;перелік і види майна, що належить арештувати;документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1)правову підставу для арешту майна;

2)достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3)розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4)наслідки арешту майна для інших осіб;

5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В порушення ст. 171 КПК України, слідчим не надано даних щодо реєстрації та належності вказаного транспортного засобу автомобіля марки GEELY моделі MK 1.5 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та не наведено доказів обгрунтування твердження про те, що вказаний транспортній засіб є знаряддям злочину, будь-яких доказів, що вказують на вчинення інших кримінальних порушень, де фігурує вказаний вище автомобіль , органом досудового розслідування не наведено.

Автомобіль , що за даними клопотання є майном, про арешт якого заявлене, обліковується як транспортний засіб, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за ОСОБА_10 .

Органом досудового розслідування в судовому засіданні не було обґрунтовано чому саме такий спосіб арешту має бути застосований та які слідчі дії необхідно провести з використанням вказаного автомобілю.

Також органом досудового розслідування не встановлено належність будь- якій особі мобільного телефону марки «Samsung GT5260» IMEI : НОМЕР_3 , чорного кольору з сім-картою мобільного оператору «Київстар» , його відношення до кримінального провадження належним чином не доведене.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна, виходжу з того, що відсутні правові підстави до арешту майна в тому обсязі, що заявлено в клопотанні , та яке відповідає вимогам, що передбачені п.1 ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Вилучені речі та предмети- транспортний засіб та мобільний телефон , не можуть бути використані в кримінальному провадженні з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та не можуть бути доказами в кримінальному провадженні.

Арешт майна не вважаю розумним та співрозмірним обмеженням права власності, завданням кримінального провадження. Повернення вищезазначених предметів та документів не може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення вищезазначених предметів та документів не має достатніх підстав вважати, що можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що могло б значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені.

Враховуючи викладене, недоведеність слідчим необхідності арешту всього майна, що було вилучене, доходжу висновку, що клопотання підлягає задоволенню лише в частині накладення арешту на вилучені 06.03.2018 року в ході огляду місця події біля будинку № 31 по вул. 23-Серпня в м. Харкові, бейсбольної бити сіро- чорного кольору, маски у вигляді балаклави та газетного пакунку з невідомою речовиною рослинного походження, та про відмову в задоволенні клопотання в іншій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна- задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 06.03.2018 року в ході огляду місця події біля будинку № 31 по вул. 23-Серпня в м. Харкові, майно:

бейсбольну биту сіро- чорного кольору, маску у вигляді балаклави та газетний пакунок з невідомою речовиною рослинного походження.

Клопотання про арешт майна в частині арешту майна, вилученого 06.03.2018 року в ході огляду місця події біля будинку № 31 по вул. 23-Серпня в м. Харкові:

автомобіля марки GEELY моделі MK 1.5 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ,

мобільного телефону марки «Samsung GT5260» IMEI : НОМЕР_3 , чорного кольору з сім-картою мобільного оператору «Київстар»,

ключів сигналізації від вищезазначеного автомобілю з дерев`яним брелоком, якими користувався ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України , відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Строк пред"явлення до виконання 1 ( один) рік.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_11