АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/269/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - підсудність
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи, щодо якої розглядається

клопотання про арешт майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003054, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року задоволено клопотання слідчого Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_8 від 18 вересня 2017 року, погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, що належать ОСОБА_7 на праві приватної власності, а саме:

житловий будинок, з надвірними будівлями і спорудами площею 244,5 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 52), що належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору дарування №3212 від 13.09.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського районного нотаріального округу ОСОБА_9 ;

земельну ділянку кадастровий № :02:002:0411, площею 0, 0317 га, що належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору дарування №3217 від 13.09.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 ;

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, про накладення арешту на належне їй на праві власності майно.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в першій половині цього року ОСОБА_10 подарувала своїй дочці ОСОБА_11 частину сімейного нерухомого тайна, в тому числі і будинок АДРЕСА_1 . Після цього, на початку вересня цього року ОСОБА_11 звернулась до неї із проханням прийняти від неї в дарунок вищезгаданий будинок, оскільки, за її словами, ОСОБА_12 , підбурюваний своєю співмешканкою, почав вимагати від неї переписати даний будинок на нього, або ж скласти заповіт на його користь щодо цього будинку, погрожуючи розправою у разі відмови виконати такі вимоги.

Тому, 13.09.2017р. між ОСОБА_11 та апелянтом було укладеного договір дарування №312 від 13.09.2017р. Всі дії вчинялися добровільно і в межах чинного законодавства. Також, вона пообіцяла найближчим часом укласти договір дарування та повернути будинок АДРЕСА_1 . Березовиця ОСОБА_11 , однак виконати цю обіцянку вона не може у зв`язку із арештом даного будинку.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; ОСОБА_7 , яка повністю підтримала подану нею апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 18 вересня 2017 року та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна; прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи спільно шляхом зловживання довірою заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме магазином за адресою АДРЕСА_2 , площею 1515, 8 м.кв. , житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами площею 244, 5 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 ., а також земельними ділянками, що знаходяться під даною нерухомістю.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 73 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що арешт нерухомого майна, метою якого є відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди, є виправданим; відповідає завданням арешту, як то запобігання можливості його зникнення, відчуження, знищення, пошкодження, використання, перетворення; і будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, доведенню підлягає існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею, на думку колегії суддів, були виконані.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею вірно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України вирішено клопотання слідчого про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_8 від 18 вересня 2017 року, погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, що належать ОСОБА_7 , без зміни.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2