Справа № 180/247/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 р.

Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 подане у кримінальному провадженні № 0000094 від 9.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 року до суду звернувся слідчий з клопотанням про накладення арешту на 33 відрізки металевої труби діаметром 426 мм, загальною довжиною 239,41 м . з метою забезпечення подальшого проведення досудового розслідування.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначив, що 8.02.2018 року близько 17-10 год. невстановлена особа вчинила замах на таємне викрадення наземної частини трубопроводу гарячої води КП «Марганецьтепломережа», що пролягає в районі котельні по вул..Промисловій,1 в м.Марганец, але з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця так як її дії були виявлені працівниками поліції. Сума збитку та інші обставини справи до теперішнього часу встановлюються.

За зазначеним фактом внесені відомості до ЄРДР.

При виїзді СОГ Марганецького ВП на зазначене місце події проведено огляд про що складено протокол в ході якого виявлено та вилучено 33 відрізки металевої труби діаметром 426 мм, загальною довжиною 239,41 м.

Для подальшого проведення досудового розслідування просить накласти арешт на зазначене майно.

Прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч.2, ч.3, ч.4 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, з якого слідує, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення подальшого проведення досудового розслідування.

Слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності обєктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України.

В рамках цього провадження жодній особі про підозру не повідомлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Але в матеріалах справи відсутній цивільний позов, а накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження на підставі того, що можливо буде предявлено цивільний позов, не відповідає вимогам ст.170 КПК України, та не входить в перелік підстав, за якими може бути накладено арешт на майно.

В силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170,171,172,173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання слідчого СВ Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення

Слідчий суддя: ОСОБА_1