Ухвала
Іменем України
26 лютого 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-4200 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валява Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року вказаний вирок змінено.
Дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
В іншій частині вирок суду залишено без зміни.
Згідно з судовими рішеннями ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 серпня 2017 року приблизно о 10.00 год. за адресою 3-й провулок Й. Букшованого, 8 в м. Чернівці, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пошкодивши стіну проник в сарай, звідки таємно намагався викрасти майно потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 3300 грн., проте злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий потерпілим.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ставить питання про зміну оскаржуваних судових рішень у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вважає, що суд не достатньо врахував дані про його особу та ставлення до вчиненого. Просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
Мотиви суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання та звільнення від його відбування, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій вироку та ухвали, при призначенні ОСОБА_4 покарання суди врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про його особу, який за місцем навчання характеризується негативно, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, потерпілий претензій до нього не має.

Судами визнано обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на це, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, але не знайшов підстав для звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, призначивши засудженому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке слід відбувати реально, суд не порушив вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого і вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року.

Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3