Дата документу Справа № 336/505/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/488/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/505/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: п.8 ч.2 ст.115 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, п.8 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 визнано винним і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

10 жовтня 2016 року ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішив направитись до приміщення торгівельної зали магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет», а саме у магазин «Продукти 746», розташований за адресою: м.Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд.№62-А, з метою таємно викрасти пляшку алкогольного напою, сховавши її під одяг, в який тоді буде одягнений. При цьому, щоб його злочинні дії залишилися непоміченими, ОСОБА_9 вирішив також придбати деякий товар, за який розплатитися, пройшовши зону кас, після чого покинути приміщення магазину.

Реалізуючи свій злочинний намір, 10 жовтня 2016 року о 19 годині 09 хвилин ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на другому поверсі приміщення торгівельної зали магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет» магазин «Продукти 746», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд.№62-А, з метою приховання своїх злочинних дій та проходження через зону кас, взяв товар, за який він мав можливість розрахуватися, що й заздалегідь планував зробити, а саме: одну пляшку пива «Розумний вибір світле», об`ємом 1,25 літра, одну пачку сухариків грінок «Своя Лінія», вагою 100 грамів, та одну пачку серветок вологих «Своя Лінія».

Далі, продовжуючи свій злочинний намір, перебуваючи на другому поверсі вказаного магазину, у відділі алкогольних напоїв, шляхом вільного доступу, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з відкритого прилавку вищевказаного магазину ОСОБА_9 взяв одну пляшку алкогольного напою Бренді /виноградний/ витриманий/ «Шабо» Х.О 10 (Shabo extra xo dd), об`ємом 0,5 літра, вартістю 209 грн. 75 коп., за яку не планував розраховуватись, сховав її у кишеню светру, в який був одягнений, та попрямував до каси.

Перебуваючи у касовій зоні магазину, ОСОБА_9 з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, розрахувався за речі, які заздалегідь планував оплатити, а саме: за одну пляшку пива, за одну пачку сухариківгрінок та за одну пачку серветок вологих, після чого покинув касову зону, не розрахувавшись, як то і було заплановано, за пляшку алкогольного напою Бренді об`ємом 0,5 літра, яку переховував у кишені свого светра, після чого попрямував до виходу з магазину - Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет» магазин «Продукти 746», чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 був затриманий охоронцем вказаного магазину ОСОБА_10 .

Тим самим ОСОБА_9 вчинив закінчений замах на таємне викрадення вказаного чужого майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет» магазин «Продукти 746», та своїми діями намагався спричинити потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 209 грн. 75 коп.

Окрім того, 10 жовтня 2016 року приблизно о 19 годині 13 хвилин ОСОБА_9 , будучи затриманим охоронцем магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет» магазин «Продукти 746», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд.62-А, ОСОБА_10 за спробу вчинення крадіжки майна з магазину, на виконання законної вимоги особи, яка виконувала свої службові обов`язки, прослідував до службової кімнати, яка розташована у підвальному приміщенні названого магазину.

Надалі, ОСОБА_9 , знаходячись у зазначеній кімнаті, приблизно о 19 годині 38 хвилин того ж дня, з метою уникнення кримінальної відповідальності за спробу крадіжки алкогольного напою Бренді об`ємом 0,5 літра, дістав ніж зі свого рюкзака, який стояв у нього біля ніг, та, скориставшись тим, що двері кімнати були не зачинені, самовільно залишив таке приміщення, намагаючись втекти.

У цей час ОСОБА_11 одягнений у форму охоронця, яка відрізняє його від іншого обслуговуючого персоналу, перебував у торгівельній залі на першому поверсі магазину «АТБ маркет» магазин «Продукти 746». При цьому ОСОБА_11 працював охоронцем магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет» магазин «Продукти 746», а одним з основних функціональних його обов`язків було вжиття заходів на затримання осіб, які намагаються винести несплачений товар, чи підозрюваних у вчиненні правопорушень.

Про спробу втечі ОСОБА_9 охоронець магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет» магазин «Продукти 746» ОСОБА_10 по рації повідомив охоронцю цього ж магазину ОСОБА_11 .

З метою перешкодити ОСОБА_9 вчинити втечу з магазину охоронець магазину ОСОБА_11 з торгівельної зали магазину, де він перебував, побіг назустріч ОСОБА_9 у приміщення складу торгівельного закладу, звідки вибігав ОСОБА_9 .

Охоронець магазину ОСОБА_11 на виконання покладених на нього службових обов`язків, вчинив заходи щодо затримання ОСОБА_9 .

Однак, ОСОБА_9 намагаючись залишити місце раніше вчиненого злочину, маючи умисел на умисне вбивство охоронця магазину ОСОБА_11 , який був одягнений у форму охоронця, що відрізняє його від іншого обслуговуючого персоналу, та намагався припинити спробу втечі ОСОБА_9 з місця вчинення злочину, о 19 годині 39 хвилин 10 жовтня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наявним у нього ножем, тримаючи його у правій руці, наніс охоронцю магазина ОСОБА_11 у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків один удар в область грудної клітки зліва, спричинивши потерпілому одиночне проникаюче сліпе колото - різане поранення грудної клітки з локалізацією шкіряної рани на передній поверхні грудної клітки по правій окологрудинній лінії у проекції 2-го міжребір`я з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, великого грудного м`язу, міжреберних м`язів, пристінкової плеври у 2-му міжребір`ї, верхньої порожнистої вени, верхівкового сегменту верхньої долі правої легені з інтраальвеолярними крововиливами в перифокальній зоні, яке ускладнилось гострою крововтратою, від якої настала смерть потерпілого ОСОБА_11 10 жовтня 2016 року о 19 годині 43 хвилини. Таким чином ОСОБА_9 скоїв умисне вбивство ОСОБА_11 у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків, був затриманий на місці події іншими працівниками охорони.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за п.8 ч.2 ст.115 КК, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, у зв`язку з виконанням нею службового обов`язку.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК у виді 1 року позбавлення волі;

- за п.8 ч.2 ст.115 КК у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, запобіжний захід, цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат скасувати. Ухвалити новий вирок, яким стягнути з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 1053 грн. 36 коп., оскільки суд в порушення вимог ч.2 ст.124 КПК не стягнув із обвинуваченого зазначені витрати.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_9 з п.8 ч.2 ст.115 КК на ч.2 ст.121 КК та призначити йому покарання в межах санкції даної статті. Свої вимоги захисник мотивує тим, що обвинувачений пояснив, що він лише відчував реальну загрозу своєму життю з боку охоронців та бажав покинути приміщення. Жодного умислу на вбивство у нього не було. Крім того, досліджена в судовому засіданні посадова інструкція не містить посилань на те, що охоронець виконує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки. Відтак, з огляду на зазначене, дії обвинуваченого не можуть бути кваліфіковані як заподіяння смерті іншій людині у зв`язку з виконанням нею службового обов`язку. Проте суд не навів у вироку жодного доказу та обґрунтування щодо мотиву обвинуваченого саме на вчинення умисного вбивства.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги захисника та заперечили проти апеляційної скарги прокурора; представника потерпілої адвоката ОСОБА_12 , який заперечив проти скарги захисника, а при вирішенні апеляційної скарги прокурора покладався на розсуд суду; вивчивши позицію прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та заперечила проти скарги захисника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає повному задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.122 КПК, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК, якою врегульовані питання щодо розподілу процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи.

Статтею 368 КПК передбачено, що ухвалюючи вирок суд повинен серед іншого вирішити питання про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо процесуальних витрат.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого п.8 ч.2 ст.115 КК. Тобто судом винесено обвинувальний вирок щодо вказаної особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час розслідування даного злочину у справі було проведено трасологічну і дактилоскопічну експертизу, а також проводилось експертне дослідження зброї, якою було вбито потерпілого ОСОБА_11 . Сукупна вартість зазначених експертних досліджень складає 1053,36 грн.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги вищевказаних статей і не стягнув із обвинуваченого витрати, пов`язані з залученням експерта. У зв`язку з вищевикладеним, вказані доводи прокурора колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального провадження.

Оскільки, стягнення з ОСОБА_9 витрат, пов`язаних із залученням експертів, не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію скоєного ним кримінального правопорушення і не погіршує його становища, необхідно змінити вирок суду у частині стягнення вказаних витрат, стягнувши з ОСОБА_9 витрати, пов`язані з залученням експерта.

Подія злочину за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, доведеність винуватості ОСОБА_9 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка даного діяння, а також розмір визначеного судом покарання як за ч.2 ст.115 КК так і вцілому, а також вирішення судом цивільного позову в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК, вирок суду в цій частині не переглядався.
Що стосується заперечень захисника, наведених в її апеляційній скарзі, то судова колегія находить їх безпідставними і такими, що жодним чином не спростовують висновків суду щодо обставин вчиненого злочину, доведеності вини ОСОБА_9 у пред`явленому йому обвинуваченні і правильності кваліфікації його протиправних дій.

Критичне ставлення захисника до показань потерпілої ОСОБА_13 , яка не була очевидцем подій, є безпідставне, оскільки показами даної потерпілої доводиться не причетність ОСОБА_9 до смерті ОСОБА_11 , а факт того, що ця особа дійсно загинула, при цьому перебуваючи на своєму робочому місці під час виконання ним своїх службових обов`язків, що, крім іншого, є обставиною, яка підлягає доказуванню у відповідності до ст.91 КПК.

Критичне ставлення захисника до відеозаписів із камер спостереження, на яких зафіксовано трагічні події загибелі ОСОБА_11 , на переконання судової колегії, зумовлено виключно статусом захисника, яка намагалась критично ставитись до всіх доказів обвинувачення.

Проте за наслідками безпосереднього перегляду під час апеляційного розгляду зазначених відеозаписів, апеляційний суд дійшов глибокого переконання про правильність висновків районного суду про доведеність вини ОСОБА_9 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Адже на зазначених відео файлах чітко зафіксовано самого обвинуваченого, коли він сидів у кімнаті охоронців після вчинення крадіжки. Чітко зафільмовано, як він витягав ніж із піхов та тікав з ножем від охоронців службовими коридорами магазину. Камерами спостереження зафіксовано, як ОСОБА_9 стикнувся у дверях на виході до загального павільйону магазину і наніс ножем, який він тримав у своїй правій руці, одиночний удар у верхню передню частину тулубу потерпілого, а потім ще намагався нанести навідмаш ще декілька ударів даною зброєю. Під час перегляду видно, як ОСОБА_11 , вже будучи пораненим під час даної сутички, вже тікав від ОСОБА_9 тримаючись рукою за місце свого поранення.

Фактично ОСОБА_9 під час перегляду зазначених відео файлів не заперечував, що в них зафіксовані саме його протиправні дії.

У зв`язку із наведеним, судова колегія критично ставиться до заперечень захисника, що судом на підставі вказаних доказів не можливо встановити особу, яка вчиняла зазначені злочинні дії щодо ОСОБА_11 . При цьому на глибоке переконання апеляційного суду проведення експертиз в цій частині не було потрібним.

Не можна погодитись із запереченням захисника про те, що оскільки ОСОБА_11 не був службовою (посадовою) особою, то й не можливо було кваліфікувати дії ОСОБА_9 як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині у зв`язку з виконанням нею службового обов`язку. Адже особою, яка може бути потерпілою від даного злочину, не повинна обов`язково бути наділена організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов`язками.

Захисник в апеляційній скарзі зазначив, що суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_9 , вважаючи, що дії останнього слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК, оскільки умислу на спричинення смерті ОСОБА_11 обвинувачений нібито не мав.

Судова колегія критично ставиться до таких заперечень з огляду на таке.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_11 і ОСОБА_9 раніше не були знайомі, неприязні один до одного не мали. І з наданих відеодоказів та інших матеріалів провадження не вбачається, що ОСОБА_9 мав на меті обов`язково вбити ОСОБА_11 , т.т. позбавити його життя. Про це зокрема красномовно свідчить той факт, що коли ОСОБА_11 , будучи пораненим, вибіг з підсобного приміщення, ОСОБА_9 , маючи реальну можливість наздогнати його і добити, побіг в інший бік. Сукупність доказів свідчить, що дійсно головною метою ОСОБА_9 була втеча з магазину, а не вбивство ОСОБА_11 . Про те, що саме останній опиниться у нього на шляху втечі, обвинувачений навіть не знав.

Проте судова колегія звертає свою увагу на наступне.

При кваліфікації дій особи за ст. 115 КК суб`єктивна сторона злочину може бути у формі як прямого так і непрямого умислу.

Відповідно до ст.24 КК непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Суд першої інстанції вірно мотивував кваліфікацію дій ОСОБА_9 саме за ст. 115 КК вірно відмітивши, що обвинувачений, витягнувши ніж із піхов і намагаючись інсценувати самогубство, достеменно знав, що даним ножем можна спричинити смерть людині. Вибігши із кімнати охоронців, ОСОБА_9 не викинув його, а весь час біг і тримав його з оголеним лезом в руках за рукоять, що свідчить про його намір в будь-яку мить застосувати його для нанесення тілесних ушкоджень чи будь-якого іншого поранення. На відеозапису чітко видно, як ОСОБА_9 без будь-яких вагань наносить удар ножем в життєво важливий орган ОСОБА_11 , розуміючи характер своїх дій, силу і локалізацію нанесеного удару. Тим самим, ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, припускав можливість спричинення потерпілому шкоди, хоча не передбачаючи конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускав можливість будь-якої шкоди, в тому числі й смерті, яка згодом і настала.

В описовій частині вироку суду не наведено формулювання, про те, що ОСОБА_9 мав на меті саме завдання смерті ОСОБА_11 , а тому судова колегія вважає за можливе залишити опис вчиненого ОСОБА_9 умисного вбивства з непрямим умислом без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_9 в цій справі в частині вирішення питання судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 1053,36 грн. судових витрат, пов`язаних із залученням експерта у справі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4