Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/88/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000456 від 14.07.2016 року, по обвинуваченню неповнолітньої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах кримінального провадження відсутній, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, студента І-го курсу ДНЗ «Олевський професійний ліцей» м.Олевськ Житомирської області, не заміжньої, не працюючої, не інваліда, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

представника ССД Олевської РДА ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
14.07.2016 року, об 07 годині 00 хвилин, неповнолітня ОСОБА_3 , перебуваючи у громадському місці на вулиці Київська, 7 в м.Олевську Житомирської області, поряд з автозаправкою «UРG», маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, ігноруючи суспільні правила поведінки, безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, яке проявилося у відкрито вираженому нехтуванні загальнолюдськими правилами і нормами моралі, що супроводжувалося особливою зухвалістю, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , який виник з приводу зробленого зауваження останньою в адресу ОСОБА_3 , щодо її поведінки, де після чого ОСОБА_3 , не звертаючи на зауваження ОСОБА_5 , безпричинно з хуліганських мотивів застосувала фізичне насильство стосовно потерпілої, яке виразилося в нанесенні двох ударів кулаком правої руки стиснутої у кулак в область спини потерпілої ОСОБА_5 , поваленні останньої на землю та придавленні її власною вагою свого тіла до землі. Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_3 , знаходячись зверху на животі ОСОБА_5 , нанесла їй п`ять ударів кулаками обох рук в область обличчя, три удари в область лівого плеча та декілька ударів в область правого стегна заподіявши при цьому потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: синців в навколоочній ділянці справа, на правій щоці, на переніссі, в підочній ділянці зліва, що супроводжувалися ЗЧМТ, струсом головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синців на зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, по задній поверхні правого стегна в нижній третині, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 147 від 02.09.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Допитана у судовому засіданні за участю законного представника ОСОБА_7 , та захисника адвоката ОСОБА_6 , неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , після роз`яснення їй судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.296 КК України визнала повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надала суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були нею вчинені, запевнила суд, що вже зробила для себе відповідні висновки. Просить вибачення у потерпілої та просить суд, зважаючи на її вік, вперше вчинила кримінальне правопорушення, повне визнання нею своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, її каяття у вчиненому не застосовувати до неї при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення сурового виду і міри кримінального покарання та звільнити її від відбування покарання, застосувавши до неї п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ.
Допитана у судовому засіданні законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 , надала суду показання зазначивши при цьому, що вона є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 . Про те, що її дочка ОСОБА_9 вчинила хуліганські дії стосовно ОСОБА_5 , нанісши останній тілесних ушкоджень вона дізналася від працівників поліції. Чому дочка вчинила хуліганські дії вона не розуміє. Просить суд, зважаючи на вік її дочки та того, що вона вперше вчинила кримінальне правопорушення, повне визнання дочкою своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, її каяття у вчиненому не застосовувати до неї сурового виду і міри кримінального покарання та звільнити її дитину від відбування покарання, застосувавши до дочки п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ. Заявлений до неї потерпілою ОСОБА_5 , цивільний позов визнає частково, в частині завданої її дитиною матеріальної шкоди, а стосовно завдання потерпілій моральної шкоди не визнає.
Потерпіла ОСОБА_5 , у судовому засіданні надала показання підтвердивши фактичні обставини хуліганських дій щодо неї неповнолітньою ОСОБА_3 , і нанесенні їй останньою тілесних ушкоджень за обставин, що наведено у обвинувальному акті та встановлені у судовому засіданні, які мали місце 14.07.2016 року, об 07 годині 00 хвилин, на вулиці Київська, 7 в м.Олевську Житомирської області, поряд з автозаправкою «UРG». Заявлені позовні вимоги підтримує повністю із підста, які наведені у її позовній заяві, оскільки загальна сума заподіяних їй матеріальних збитків складає 281.63 грн., які просить стягнути у порядку ч.3 ст.1179 ЦК України із матері неповнолітньої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 . Окрім того просить суд стягнути із відповідача моральну (немайнову) шкоду, завдану їй внаслідок хуліганських дій неповнолітньої ОСОБА_3 , так як вона в той день мала їхати на курси і колегію, була в розпачі і жаху, яку вона оцінює в 20 000.00 грн. Вважає, що неповнолітня ОСОБА_3 , повинна відповісти за свій вчинок і понести за свої протиправні дії відповідне покарання.

З`ясовуючи обставини вчиненого неповнолітньою ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, судом також було досліджено протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження докази, зокрема:

- висновок експерта № 147 від 02.09.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців в навколоочній ділянці справа, на правій щоці, на переніссі, в підочній ділянці зліва, що супроводжувалися ЗЧМТ, струсом головного мозку та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синців на зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, по задній поверхні правого стегна в нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, (а.с.98-99);

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2017 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_5 , у приміщенні СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області (м.Олевськ вул.Святовоздвиженська, 2 Житомирської області), яка розповіла і показала, як саме неповнолітня ОСОБА_3 , вчиняла хуліганські дії щодо неї та наносила удари заподіявши їй при цьому тілесних ушкоджень, (а.с.100-105);

- інші письмові докази, що характеризують особу неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , (а.с.106-111).

Таким чином, суд допитавши неповнолітню обвинувачену, потерпілу, представників, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, що характеризують особу неповнолітньої обвинуваченої в їх сукупності, вважає, що винність неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.296 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчинене проти громадського порядку та моральності, що виразилося у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Призначаючи покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.65, 103 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене неповнолітньою кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого неповнолітньою кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої, особу винної, її вік та її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також умови її життя і виховання, рівень розвитку.

Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до досудової доповіді, складеної інспектором Олевського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 01.11.2017 року, № 3-1530, орган пробації вважає доцільним призначення неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , кримінального покарання без ізоляції від суспільства, оскільки встановлено низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, поклавши на неповнолітню обвинувачену певні обов`язки, що передбачені Кримінальним кодексом України, (ст.76 КК України).

У судовому засіданні захисником неповнолітньї обвинуваченої ОСОБА_3 , - адвокатом ОСОБА_6 , заявлено клопотання про звільнення неповнолітньої ОСОБА_3 , від відбування покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, оскільки ОСОБА_3 , на момент вчинення злочину була неповнолітньою.

Клопотання захисника, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , підтримала, і не заперечує проти застосування щодо неї амністії.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 , підтримала клопотання захисника про застосування амністії стосовно її дочки неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 .

Прокурор висловила думку про задоволення клопотання відносно неповнолітньої ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_5 , на клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 , про застосування амністії стосовно неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , не відреагувала.

Отже, визначаючи міру і вид покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти громадського порядку та моральності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, позитивну характеристику по місцю навчання і негативну по місцю проживання, умови її життя та виховання, зростає усім`ї, що опинилася у складних життєвих обставинах та потребує соціальної підтримки, у задовільних матеріально-побутових умовах, рівень розвитку неповнолітньої відповідає віку, і з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, вчинення злочину у неповнолітньому віці та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, надання показів у судовому засіданні щодо обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, де показання її були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про її не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю обтяжуючих обставин, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як неповнолітня обвинувачена не є суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винної, думки потерпілої, захисника та процесуального прокурора щодо застосування до неповнолітньої кримінального покарання, зміст досудової доповіді провідного інспектора Олевського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 01.11.2017 року, № 3-1530, яка дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції її від суспільства, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 , ст.ст.75, 104 КК України і на підставі викладеного обрання їй покарання у виді арешту, в мінімальних межах санкції частини статті, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнення неповнолітньої ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк і поклавши на неповнолітню обвинувачену передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Разом із тим, відповідно до п «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження неповнолітня ОСОБА_3 , вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст.296 КК України 14 липня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року. На момент вчинення кримінального правопорушення, і на час розгляду провадження у суді є неповнолітньою, дала свою згоду суду в усній формі на застосування акту амністії, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення неповнолітньої ОСОБА_3 , від відбування покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

По кримінальному провадженню заявлено цивільний позов ОСОБА_5 , у порядку ст.128 КПК України до законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної неповнолітньою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яка просить суд стягнути з матері неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 на її користь понесену внаслідок протиправних дій неповнолітньої обвинуваченої матеріальну шкоду в сумі 281.63 грн., та моральну шкоду в сумі 20 000.00 грн.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.

Так, внаслідок протиправних дій неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , завдано шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 . Таким чином, сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню, і яку було понесено фактично потерпілою для закупівлі ліків під час її лікування становить 281.63 грн., що підтверджується фіксальними чеками (а.с.60, 61).
Приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.
Внаслідок чого, унеповнолітньої обвинуваченої, в силу статті 1195 ЦК України виникає обов`язок відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду.
Однак, відповідно до приписів ст.1179 ЦК України визначено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

З огляду на зазначене, а також те, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , особистого майна не має, а має лише самостійний дохід - отримує стипендію в розмірі 490.00 грн., суд вважає, що завдана шкода підлягає стягненню із законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання відносно стягнення із законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 , завданої неповнолітньою, її протиправними, злочинними діями потерпілій ОСОБА_5 , моральної шкоди, суд вважає що діями неповнолітньої ОСОБА_3 , завдано ОСОБА_5 , моральної (немайнової) шкоди, яка виразилась в перенесені останньою психічних та фізичних страждань. Враховуючи характер і тривалість страждань ОСОБА_5 , стан її здоров`я, наслідки, істотність вимушених змін в її життєвих стосунках, розмір моральної шкоди яку просить стягнути з законного представника неповнолітньої обвинуваченої, суд з врахуванням всіх обставин у їх сукупності та матеріального положення ОСОБА_7 , наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, є тимчасово непрацюючою, її сім`я перебуває у складних життєвих обставинах та потребує соціальної підтримки, співрозмірність нанесеної моральної шкоди, причини її виникнення та завдання, кількість нанесених ударів, ввважає, що позов ОСОБА_5 , в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково, в сумі 1000.00 грн., з врахуванням доведеності розміру спричиненої моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до ст.1177 ЦК України слідує, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.95, 61, 62, 127-129, 314-318, 337, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 65-67, 75, 76, 98, 101-104, ч.1 ст.296 КК України, п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року та ст.ст. 16, 22, 23, 1167, 1177, 1179, 1195 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити їй за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) діб арешту.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити неповнолітню ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у виді арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб з випробуванням із встановленням їй одного року іспитового строку, поклавши на обвинувачену передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.296 КК України на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Цивільний позов задовольнити частково стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах кримінального провадження відсутній, ( АДРЕСА_2 ), не працюючої на користь потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_3 ) 281 (двісті вісімдесят одна) грн., 63 коп., завданої матеріальної шкоди та 1000 (одна тисяча) грн., 00 коп., завданої моральної шкоди, а всього на загальну суму 1281 (одна тисяча двісті вісімдесят одна) грн., 63 коп. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000456 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/88/17-к.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а неповнолітньою ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , через її законного представника ОСОБА_7 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1