АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №626/143/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1160/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Красноградського районного суду Харківської областівід 24.02.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хрестище Красноградського району Харківської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-25.03.1997р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.17, ч.1 ст.118, ч.2 ст.141, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-07.02.2002р. Красноградським районним судом Харківської області за ст.15, ч.2 ст.152 КК України до 5 років позбавлення волі;

-08.07.2009р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-26.03.2010р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

-28.02.2013р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.395 КК України до 11 місяців 11 днів позбавлення волі;

-11.03.2015р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

засуджений за: - ч.1 ст.185 КК України до 1(одного) року позбавлення волі;
-ч.2 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України остаточне покарання призначене за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 3(три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки, якщо він на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову скоїв нові корисливі злочини при таких обставинах.

Так 10.01.2017р. о 15год., ОСОБА_7 проходив біля будинку №55 по вул.. Преображенській в м. Краснограді Харківської області та побачивши велосипед марки «Formula моделі Kolt 26», реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що біля будинку нікого не було, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку велосипеду марки «Formula моделі Kolt 26», який належить ОСОБА_8 , вартістю 3321грн.

Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим велосипедом зник, обернувши його на свою користь, і розпорядився ним за своїм розсудом. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3321грн.

Крім того, 14.01.2017р. о 08год., ОСОБА_7 перебував в магазині «Джин», який розташований на Привокзальній площі залізничного вокзалу в м Красноград харківської області, де на прилавку він побачив гаманець та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, умисно, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що біля прилавку нікого не має, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку гаманця, вартість якого становить 160грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 300грн. та який належить потерпілій ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим гаманцем та грошовими коштами зник, обернувши їх на свою користь, і розпорядився ними за своїм розсудом. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 460грн.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність та призначити теж саме покарання у вигляд 3 років позбавлення волі без застосування ст.75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.25-27), фактичні обставини справи встановлені судом у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Так як, судом встановлено, що ОСОБА_7 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна то ці його дії вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.185 КК України, а оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна то ці дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Згідно ч.1 ст.75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та всі обставини по справі у їх сукупності; особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення різних злочинів, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яке пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, за відсутністю обставин, які б обтяжували покарання.

При цьому, враховуючи приведені обставини, а також позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні сурового покарання оскільки викрадене майно їм повернуто у повному обсязі, суд на підставі вищенаведеного, дійшов до переконання про можливість виправлення і перевиховання цього обвинуваченого без ізоляції його від суспільства тобто про застосування положень ст.ст.75,76 КК України.

Таке обґрунтування, застосування ст.75 КК України, колегія суддів вважає таким, що в цілому відповідає вимогам процесуального закону, оскільки з роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно яких рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Разом з цим, на підтримку рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що самі потерпілі к судовому провадженню зацікавленості не мали вважаючи, що отримавши викрадене майно їх порушені права поновлені у повному обсязі.

Поряд з цим, характер крадіжок та поведінка ОСОБА_7 після вчинення ним злочинів, який по суті активно сприяв розкриттю злочинів,переконують колегію суддів у правильності висновків суду першої інстанції щодо застосування до цього обвинуваченого ст.75 КК України.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував положення ст.75 КК України до обвинуваченої, а призначене йому покарання, не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України.

Крім того, з аналізу попередніх судимостей ОСОБА_7 випливає, що в останнім часом ця особа намагається вести законослухняний образ життя, адже попередній іспитовий строк він відбув у повному обсязі, тож призначений тривалий іспитовий строк, на думку колегії суддів, відіграє достатній виховний вплив на ОСОБА_7 для його виправлення без відбування призначеного покарання.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення, а вирок Красноградського районного суду Харківської областівід 24.02.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді