АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1997/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
-13.05.2002 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 12.11.2002 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 03.08.2005 звільнений умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 16 днів;
-19.10.2006 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 185. ч.2 ст. 186. ст.ст. 69, 70, 71 до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 18.06.2009 звільнений по відбуттю строку покарання;
-14.03.2013 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190. ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 06.04.2015 звільнений умовно - достроково на 5 місяців 18 днів,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_9 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.
Згідно вироку, 24 липня 2016 року близько 18-00 години, ОСОБА_9 знаходячись в дворі будинку № 23 по проспекту Гагаріна в м. Харкові, діючи умисно, повторно, маючи злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з корисливого мотиву, з метою незаконного самостійного збагачення, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_10 та вихватив у нього з рук його мобільний телефон ТМ «Prestigio MultiPhone PAP3500DUO», вартістю відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4898 від 30.09.2016 - 546.00 грн. там самим відкрито заволодів чужим майном. Після чого, не бажаючи повернути майно, здобуте злочинним шляхом, ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд спричинивши своїми протиправними діями ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції - скасувати, у зв`язку з неповнотою як судового, так і досудового слідства та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази його вини. Так, він поясняв, що в час скоєння злочину він перебував в іншому місці, із потерпілим не зустрічався, але органами досудового слідства не були встановлені та витребувані відеозаписи камер спостереження на шляху, яким рухався потерпілий із незнайомою особою, яка заволоділа його телефоном. Впізнання потерпілим відбувалось із порушенням вимог КПК. Не перевірялась його версія щодо придбання ним телефона у невідомої особи. Відмовивши в допиті цього свідка, суд порушив його право на справедливий судовий розгляд. Винність встановлена судом лише виходячи із його попередніх судимостей.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з наведених підстав, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вважаючи безпідставними доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Викладені у вироку висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна , вчиненому ним повторно, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є правильними.
Зокрема, обвинувачений не заперечував факт перебування у нього телефону потерпілого ОСОБА_10 , який він здав у ломбард, отримавши за це грошові кошти, хоча й намагався представити фактичні обставини таким чином, що нібито він придбав вказаний телефон наприкінці липня - початку серпня 2016 року у малознайомої особи на ім`я ОСОБА_11 , а до викрадення непричетний. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 зазначав, що можливо придбав телефон в кінці червня, або в середині літа чи на початку серпня 2016 року.
Однак, ці покази спростовані показами потерпілого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 дуже схожий на особу, з якою 24.07.2016 року близько 18-00 годин вони разом прямували до ломбарду в районі вокзалу «Левада» в м.Харкові, і яка, попросивши показати мобільний телефон, вирвала його у нього із рук та втекла. Таким чином до 18-00 години 24.07.2016 року мобільний телефон перебував у його власника ОСОБА_10 .
Окрім того, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину об`єктивно підтверджений й іншими доказами у справі:
-даними, що містяться в інформації ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капитал» , що 08.08.2016 року ОСОБА_9 отримав кредит під заклад мобільного телефону ТМ «Prestigio MuMPhone 3500» (ас.51).
- даними із роздруківки з`єднань мобільного оператора «МТС» мобільного терміналу НОМЕР_1 за період з 24.07.2016 року по 08.08.2016 року та протоколу її огляду від 24.11.2016 року , з яких вбачається, що вже 24.07.2016 о 21.20 вказаний мобільний термінал працював з номером мобільного оператору НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , та використовувався ним до 08.08.2016 переважно поблизу розташування базової станції, в зоні дії якої знаходиться місце проживання обвинуваченого;
-даними із роздруківки з`єднань мобільного оператора «Лайф», мобільного терміналу НОМЕР_3 та протоколу її огляду від 24.11.2016 року , з яких вбачається, що в період з 5.07.2016 року по 23.07.2016 року номер мобільного оператору «Лайф» - НОМЕР_4 , використовувався потерпілим ОСОБА_10 переважно поблизу розташування базової станції в зоні дії якої знаходиться його житло. В подальшому з 1 -ої годині 32 хвилини 04.08.2016 року до 8.08.2016 року термінал використовувався з номером мобільного оператору Лайф НОМЕР_5 , переважно поблизу розташування базової станції, в зоні дії якої знаходиться місце проживання обвинуваченого ОСОБА_9 .
Судом ретельно перевірялись доводи про непричетність ОСОБА_9 до грабежу і про те, що вказаний телефон він придбав у свого знайомого на ім`я « ОСОБА_11 » влітку 2016 року.
Ці доводи з наведенням у вироку відповідних мотивів і з наданням оцінки як показам потерпілого ОСОБА_10 , у якого немає підстав обмовляти обвинуваченого, так й іншим доказам у їх сукупності , суд обґрунтовано визнав недостовірними й такими , що були спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинений злочин.
Про правильність такого висновку суду свідчать дані роздруківок з`єднань мобільних терміналів, що вже через три години після вчинення злочину ОСОБА_9 став використовувати телефон потерпілого із своєю СІМ-картою, чим підтверджується недостовірність показів обвинуваченого, що телефон ним було придбано наприкінці липня-початку серпня 2016 року, а тим паче до середини літа 2016 року, коли телефон ще перебував в користуванні у законного власника.
Стороною захисту в порядку , визначеному ч.2 ст. 327 КПК України, не було забезпечено явку свідка на ім`я « ОСОБА_11 » та не надано суду його повних даних для здійснення судового виклику, через що сторона захисту відмовилась від допиту зазначеног свідка, що підтвердив при апеляційному розгляді захисник ОСОБА_7 .
З огляду на викладене, твердження у скарзі обвинуваченого про неповноту судового розгляду є безпідставним.
Доводи апеляційної скарги про використання судом як доказу проти ОСОБА_9 даних, отриманих під час проведення впізнання потерпілим ОСОБА_10 з порушеннями кримінального процесуального закону спростовуються змістом вироку, з якого вбачається , що суд визнав недопустимим доказом дані протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27.10.2016 року та критично поставився до показів свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких даних , які б свідчили про необ`єктивність , упередженість суду та порушення ним засад змагальності та диспозитивності під час судового провадження.
Кваліфікація судом першої інстанції злочинних дій ОСОБА_9 , як відкритого викрадення чужого майна , вчиненого повторно, за ч.2 ст. 186 КК України є правильною.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, ставлення його до скоєного, наведених у вироку суду даних про особу обвинуваченого раніше судимого за умисні корисливі злочини, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З огляду на все вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання відповідає засадам законності , справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому немає підстав вважати його явно несправедливим за своїм видом та розміром через суворість.
Судом правильно застосовано положення ч.5 ст. 72 КК України (в ред. 26.11.2015 року) та зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.10.2016 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводськогорайонного суду м. Харкова від 21 червня 2017 у відношенні ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення таможе бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-

Судді