07.02.2018 Єдиний унікальний № 371/751/16-к
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-в /371/ 6 /18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2018 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу

пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням провідного інспектора Миронівського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року, за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, із звільненням від відбування покарання з трирічним іспитовим строком,
У С Т А Н О В И В :
Провідний інспектор Миронівського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , засудженого вироком Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року за ст. 185 ч. 3 КК України до чотирьох років позбавлення волі та звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладанням обов`язків, визначених п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Подання обґрунтував тим, що 15 грудня 2016 року відповідно до розпорядження Миронівського районного суду Київської області про виконання вироку, що набрав законної сили, ОСОБА_5 взятий на облік Миронівського районного відділу з питань пробації.

28 грудня 2016 року ОСОБА_5 був роз`яснений порядок та умови відбування призначеного покарання з випробуванням, роз`яснені обов`язки покладені судом. Засудженому був призначений день реєстрації четвертий вівторок кожного місяця.

В період відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 28 березня 2017 року не з`явився на реєстрацію у визначений за постановою день без поважної причини. Не зважаючи на попередження інспектора уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_5 належних висновків не зробив та 24 жовтня 2017 року повторно не прибув для реєстрації в зв`язку з тим, що був на заробітках, про те підтверджуючі документи відсутні.

В судовому засіданні провідний інспектор Миронівського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 повідомив, що засуджений ОСОБА_5 не з`являвся для реєстрації до відділу з питань пробації також, що 28 листопада 2017 року, 26 грудня 2017 року та 23 січня 2018 року, просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Прокурор проти задоволення подання не заперечувала.

Засуджений в судовому засіданні підтвердив, що на реєстрацію до РВ з питань пробації не з`явився, 5 разів оскільки був на підробітках в свого брата, повідомив, що кається.

Суд, заслухавши провідного інспектора Миронівського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, прокурора, яка висловила думку про обґрунтованість подання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, засудженого, дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Встановлено, що вироком Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України для здійснення належного контролю за поведінкою засудженого в період іспитового строку його було зобов`язано з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

15 грудня 2016 року вирок надійшов на виконання до Миронівського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Відповідно до підписки від 28 грудня 2016 року, ОСОБА_5 в Миронівський РВ з питань пробації було роз`яснено, які обов`язки на нього покладено судом, зміст ст. 164 КВК України щодо порядку та умов їх виконання, а також попереджено про наслідки ухилення від виконання покладених обов`язків або систематичного порушення громадського порядку.

Постановою від 28 грудня 2016 року ОСОБА_5 було встановлено дні явки на реєстрацію до Миронівського РВ з питань пробації та ознайомлено засудженого з нею, про що свідчить його підпис.

Відповідно до листка реєстрації ОСОБА_5 28 березня 2017 року та 24 жовтня 2017 року не з`явився на реєстрацію, в матеріалах особової справи відсутні будь-які докази поважності такої неявки. З письмових пояснень засудженого, які були в нього взяті інспектором, слідує, що засуджений не з`явився на реєстрацію в зв`язку з тим, що був на заробітках, про те підтверджуючі документи відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 166 КВК України до поважних причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють можливості засудженого своєчасно прибути за викликом.

Частиною 2 ст. 78 КК України передбачено, що в разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

За правилами, встановленими ст. 166 КВК України, в разі, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Встановлені при розгляді подання факти дають підстави для висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбування покарання.

Абзацом 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами і доповненнями) встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд, за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що засуджений не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, отже, виправлення засудженого без відбування покарання - неможливе, тому суд вважає за необхідне подання задовольнити, скасувати іспитовий строк і направити ОСОБА_5 відбувати покарання в місця позбавлення волі.

На підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, керуючись ст. ст. 393, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
1. Подання Миронівського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 задовольнити.

2. Направити ОСОБА_5 для відбування призначеного вироком Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

3. З метою забезпечення виконання ухвали після набрання нею чинності до прибуття до місця відбування покарання застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

4. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання.

5. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

6. Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1