УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення,
ОСОБА_5 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на уповноважених осіб СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Скаржник зазначив, що 18.07.2017 до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ним подана заява про злочин відповідно до ч. 1 ст. 382 КК України, а саме невиконання громадянином ОСОБА_6 рішення суду від 04.09.2017 заявник звернувся до відділу поліції із заявою, в якій просив повідомити про стан розгляду заяви, 04.10.2017 в телефонному режимі заявнику стало відомо, що відомості за його заявою до ЄРДР не внесені. З такими діями уповноважених осіб Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області скаржник не згоден, у зв`язку із чим подав дану скаргу, просить її задовольнити та зобов`язати відповідальних осіб внести відомості за заявою до ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України.
У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував.
Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що її слід задовольнити з наступних підстав.
В силу ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчим суддею встановлено, що 18.07.2017 ОСОБА_5 подав до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області заяву про скоєння злочину громадянином ОСОБА_6 передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання судового рішення.
Згідно ст. 9 та ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але непізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого і прокурора.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Вбачається, що у заяві ОСОБА_5 зазначено час та місце, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення окремою особою, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, тобто зазначено відомості, які є достатніми для внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 214 ч. 5 КПК України).
За змістом ч. 3, ч. 4 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Кожен, чиї права та свободи викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12 травня 2004 р.).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 13 грудня 2012 р. у «Souza Ribeiro v. France» визначено, що особлива увага має приділятися забезпеченню оперативності вирішення питань, порушених при зверненні до засобу юридичного захисту, оскільки не виключено те, що надмірна тривалість такої процедури може позначитися на адекватності такого засобу.
Згідно вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про те, що дія Закону України «Про звернення громадян» не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним законодавством та суперечить вимогам ст. 214 КПК України, про що свідчить і правова позиція, яка викладена в узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» від 12 січня 2017 р.
Згідно ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», дія Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством і законодавством про захист економічної конкуренції», а тому слідчий суддя зазначає, що розгляд заяви про злочин у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», є незаконним.
Отже, слідчий суддя вважає, що уповноважені особи Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області отримавши заяву ОСОБА_5 повинні були внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, допитати свідків та потерпілого, вилучити необхідні документи, та вчинити інші процесуальні дії, на підставі яких можливо дійти висновку про наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення в діях особи, про які зазначав заявник.
Висновок щодо наявності або відсутності в діях складу кримінального правопорушення, необхідно викласти у відповідному процесуальному документі, складеному за наслідками проведення досудового розслідування.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, приймаючи до уваги, що в заяві ОСОБА_5 від 18 липня 2017 р. повідомляється про можливе вчинення кримінального правопорушення і дані обставини потребують всебічного, повного, неупередженого дослідження та належної оцінки з метою встановлення наявності чи відсутності фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, вважаю, що бездіяльність уповноважених осіб Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо не внесення до ЄРДР повідомлення про вчинення злочину не ґрунтується на вимогах закону, тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення задовольнити.
Зобов`язати відповідальних осіб СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення відповідно до заяви ОСОБА_5 від 18 липня 2017 року підписану адвокатом ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1