612/661/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року смт.Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03 жовтня 2017 року за №0000333 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, інваліда дитинства 3 групи безстроково, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактичного мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Близнюківським районним судом Харківської області
- 29 січня 2003 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова 14.11.2008 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 10 місяців 22 дня на підставі ст.. 81 КК України;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
На початку серпня 2017 року о 22 годині 00 хвилин, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 перебував у себе вдома, за адресою: АДРЕСА_1 . Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 із приміщення літньої кухні свого домоволодіння таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Lenovo», модель «А208t» разом із зарядним пристроєм до нього. В подальшому розпорядився майном на власний розсуд.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України №4616 від 13 жовтня 2017 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo» модель «А208t» разом з мережевим зарядним пристроєм складає 549 гривень 67 копійок, чим потерпілому ОСОБА_6 завдані збитки на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевказаних обставинах, щиро розкаявся у скоєному. Суду пояснив що дійсно викрав мобільний телефон, який залишив ОСОБА_6 , зі своєї літньої кухні. Вартість викраденого не оспорює. Матеріальні збитки потерпілому відшкодував в повному обсязі.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Оцінюючи у сукупності докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога Близнюківської ЦРЛ не перебуває, перебував на обліку у лікаря психіатра з 1992 року по 2012 рік, є інвалідом 3 групи дитинства безстроково, згідно висновку судово-психіатричної експертизи в момент вчинення злочину міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, має середню технічну освіту, не одружений, проживає разом з батьком, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.
Згідно досудової доповіді органу пробації проблемним питанням у обвинуваченого ОСОБА_4 є відсутність постійного місця роботи (стабільних джерел доходів), потреба у додаткових коштах, відсутність конструктивних планів на майбутнє. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі на певний строк можливе.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України.
На думку суду зазначені обставини дійсно можуть бути підставою для такого покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до скоєного, усвідомлення провини і засудження своєї протиправної поведінки.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості, та є інвалідом 3 групи, а тому вказані обставини підпадають під дію ст. 1 п «г» Закону України «Про амністію в 2016 році».
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»..
Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. № 1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до пункту «г» ст. 1 зазначеного Закону звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4).
Із матеріалів кримінального провадження, а саме, копії довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 10 ААБ № 174399 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, а також вчинив злочин, який відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Кримінальне правопорушення вчинене на початку серпня 2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії обмежень, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом встановлено, що амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 , що застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років до нього не може бути застосоване.
Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
У кримінальному провадженні є судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 4616 від 13 жовтня 2017 року в сумі 395,48 грн.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути витрати за проведення зазначеної експертизи із обвинуваченого.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 369-371,373-375,532 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (ДВА) роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Стягнути із ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок на р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, код доходів 24060300.
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo» модель «А208t», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 вважати повернутим.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1