АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 654/3860/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/318/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України
19 березня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
1) 11.12.2001 року за ст.17, ст. 93 п.п. «а, и», ст.142 ч.3, ст.42 КК України в редакції 1960 року на 11 років позбавлення волі;
2) 07.07.2010 року за ч.1 ст.309, ст.71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
3) 19.02.2014 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України;
4) 13.01.2015 року за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України на 3 роки позбавлення волі;
5) 12.02.2015 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
6) 24.02.2015 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;
засудженого за останнім вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2015 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 ч.2, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі.

Початок строку 14.11.2014 року. Кінець строку: 08.05.2019 року.
в с т а н о в и л а:
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що він відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом, раніше судимий, останній раз за вчинення тяжкого злочину. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався 3 рази. Крім того, 08.09.2017 року комісією ГВК №7 засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення. Згідно довідки про заробітну плату працював епізодично. Протягом 2016-2017 років лише два місяці (липень та вересень 2017). Сукупність вищевказаних фактів свідчить про те, що засуджений не достатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилається на те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зазначає, що судом не було враховано те, що він за весь час відбування покарання має 3 заохочення та не має стягнень, до початку лікування, був працевлаштований. Крім того, судом не враховано згоду представника адміністрації виконання покарань на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Вважає, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали без зміни, у дебатах прокурор залишилася на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Тепер працевлаштований на дільниці деревообробки. Спілкується з засудженими різної спрямованості. Свою вину визнає повністю, має бажання відшкодувати позов за вироком. Проходить лікування від туберкульозу легенів.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання засудженого на наявність заохочень та відсутність стягнень, факт працевлаштування, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 в цілому за весь час відбування покарання, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, має не зняті та не погашені судимості, в тому за тяжкі та особливо тяжкі злочини, якого раніше двічі умовно-достроково звільняли від відбування покарання, але звільнившись з місць позбавлення волі, він належних висновків для себе не зробив і до закінчення строку погашення судимостей знову вчинив умисні злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, 08.11.2016 року комісією Казанківської виправної колонії йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не став на шлях виправлення, а 08.09.2017 року комісією Голопристанської виправної колонії № 7 йому було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.

Наявність у засудженого лише 3 заохочень за весь час відбування покарання, які за своєю кількістю є незначними, жодним чином не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Наявність у ОСОБА_7 хвороби на туберкульоз, згідно медичної довідки, не є перешкодою для подальшого відбування покарання.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого, не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення клопотання ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2018 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 20 березня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 19 березня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2