МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 р. Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000369 від 19.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не навчається, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29.04.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком Магдалинівського районного суду від 24.07.2012 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, 09.12.2015 року звільнений з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області № 26 по відбуттю покарання;

09.09.2016 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 180 годин;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не погашену та не зняту у встановленому порядку судимість на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний злочин.

Так, 18 липня 2017 року близько 21 години 00 хвилин, у с. Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на перехресті доріг вул. Миру та вул. Романа Савченка, у ході раптово виниклої сварки між ним та ОСОБА_5 , під час штовханини у останнього з кишені верхнього одягу випав мобільний телефон, який залишився непомічений потерпілим, чим скористався ОСОБА_4 та переслідуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки "Nokia" моделі "101", IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку експерта 297 грн. 00 коп.

Заволодівши викраденим з місця скоєння злочину зник, викрадене майно присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював, просив його суворо не карати та надав суду наступні показання.

Обвинувачений вказав, що 18 липня 2017 року близько 21 години 00 хвилин під час штовханини з ОСОБА_5 помітив як у останнього з кишені випав мобільний телефон. Потерпілий цього не побачив і після того як конфлікт був вичерпаний, а ОСОБА_5 пішов від цього місця, він підібрав вказаний телефон та залишив його собі.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву, в якій прохає кримінальне провадження розглянути без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов по справі заявляти не бажає, в призначенні покарання покладається на розсуд суду.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, оголошенням даних, які характеризують його особу та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії слід кваліфікувати як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за ч. 2 ст. 185 КК України.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, раніше судимий. Обставиною, яка пом`якшує покарання і часткового зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставини, що пом`якшує та обставин обтяжують покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової експертизи в сумі 593 грн. 22 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання щодо речового доказу підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме вважати його повернутим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертизи № 14/12.1/979 від 25.09.2017 року в розмірі 593 (п`ятсот дев`яносто три) грн. 22 коп.

Речовий доказ по справі "Nokia" моделі "101", IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 ? вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1