Справа № 11-кп/796/2308/2017
Провадження № 51-1539ск18
УХВАЛА
29 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду Верховного Суду в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року,
встановила:

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
У касаційній скарзіОСОБА_4 порушуєпитання про перевірку ухвали судді апеляційного суду в касаційному порядку.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши долучену до скарги копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів скарги, під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, у задоволенні якого судом було відмовлено. Це рішення суду обвинувачений оскаржив в апеляційному порядку.
Із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 суд виходив з того, що ухвала районного суду була постановлена під час судового провадження, а відповідно до частини 2 статті 392 КПК такі рішення окремому оскарженню не підлягають.
Вказаний висновок апеляційного суду грунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до частини 1 статті 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною другою цієї норми, ухвали постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини 4 статті 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином, рішення апеляційного суду про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає вимогам статей 392, 399 КПК і є законним, а тому підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, колегія суддів,
постановила:
У відкритті касаційного провадження закасаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3