Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3040/17
Провадження № 1-кп/644/425/17
УХВАЛА
Іменем України
23 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.11.2016 року №0001238, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження сел.Кірейкове Ульянівського району Калузької області, громадянина України, раніше не судимого, що зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває відповідне кримінальне провадження.

Представником потерпілої, цивільного позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. В обґрунтування заяви представник зазначив, що потерпілою заявлено цивільний позов, обвинувачений жодних заходів щодо відшкодування шкоди не вживає, зазначає, що відшкодовувати все буде виключно страхова компанія, а оскільки розмір завданої матеріальної та моральної шкоди є значним, просив вжити заходів щодо забезпечення даної заяви шляхом накладання арешту на майно обвинуваченого у розмірі 402164 гривні, шляхом заборони ОСОБА_7 відчужувати належне його на праві приватної власності майно. Відповідна заява подана в порядку передбаченому ст.ст.151, 152 ЦПК України. Також було зазначено, що про наявність конкретного майна обвинуваченому потерпілій стороні не відомо.

Потерпіла подану заяву підтримала. Прокурор просив не розглядати зазначену заяву, оскільки відсутні дані про наявність конкретного майна у обвинуваченого, а порядок накладання арешту врегульований нормами КПК України передбачає необхідність зазначення конкретного майна.

Захисник просив залишити відповідну заяву без задоволення, оскільки вона не відповідає вимогам ст.171 КПК України, будь-яких перешкод у потерпілої сторони в отриманні інформації про наявне майно у обвинуваченого немає. Конкретного айна в заві не зазначено. Обвинувачений з думкою захисника погодився.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, встановив наступне.

Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В даному випадку діючим кримінально-процесуальним законом встановлено процедуру арешту майна, в тому числі з метою забезпечення цивільного позову.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а відповідно до ч.6 цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно обвинуваченого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. В ході підготовчого судового розгляду було подано потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідний цивільний позов прийнято та визначено статус потерпілої ОСОБА_4 як цивільного позивача, а ОСОБА_7 , як цивільного відповідача. Зазначений цивільний позов прийнятий до розгляду, також за клопотанням захисника обвинуваченого та зі згоди потерпілої, її представника було залучено до участі у справі співвідповідача ПАТ СК «Країна», оскільки цивільно-правова відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 застрахована у відповідній страховій компанії. Тобто, з метою забезпечення цивільного позову, який прийнятий судом, в якому визначено вимогу щодо відшкодування шкоди, потерпіла, як цивільний позивача, має право звернутись до суду із відповідним клопотанням про арешт майна.

При цьому, ч.2 ст.171 КПК України визначено вимоги до клопотання про арешту майна: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Відповідно до вимог ч.3 ст.173 КПК України уразі задоволення клопотання суд постановляє ухвалу, в якій зазначає в тому числі, перелік майна, на яке накладено арешт. Даних про наявність будь-якого майна матеріали провадження не містять, подана заява потерпілою стороною не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки містить в собі посилання на норми цивільно-процесуального закону, яким в даному випадку правовідносини не регулюються. Відповідно до вимог ч.3 ст.171 КПК України, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. З урахуванням наведеного, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову підлягає поверненню представнику потерпілої, цивільного позивача, для усунення недоліків. Повернення заяви не перешкоджає зверненню до суду з таким клопотанням в подальшому.

Керуючись ст. ст. 128, 170, 171,173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Заяву представника потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову повернути, для усунення недоліків та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1