АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/164/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,
перекладача - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Чхорцку Республіки Грузія, громадянин Грузії, грузин, який має повну середню освіту, одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 15.04.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України (ред.1960р.) до 2 років позбавлення волі з урахуванням ст.45 КК України (ред.1960р.) на 1 рік та штрафу 200 грн.;
2) 13.10.2006 року Фрунзенським райсудом м. Харкова за ст.229-6 ч.1 КК України до позбавлення волі на 2 роки із застосуванням ст.75 КК України на 1 рік;
3) 06.05.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185 КК з урахуванням ст.ст. 70,71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, звільнений 06.07.2010 року по відбуттю строку покарання;
4) 21.05.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
засуджений за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
В силу ст.71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року - 6 місяців, та остаточно призначено покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Вироком встановлено, що ОСОБА_9 20 жовтня 2016 року приблизно о 7 годині 20 хвилин перебував на зупинці громадського транспорту «Класс» по вул. Клочківській у м. Харкові, зайшов в маршрутне таксі №97, що рухалося до кінцевої зупинки на пл. Свободи в м. Харкові, де побачив раніше незнайому ОСОБА_11 у якої на правій руці перебувала її жіноча сумка. ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив сумку, та таємно викрав жіночий гаманець червоного кольору в якому знаходились гроші у сумі 237 грн. Коли ОСОБА_11 відчула поштовх та побачила що з її сумки викрали гаманець, який знаходиться в руках ОСОБА_9 , який в цей час виходив з маршрутного таксі на пл. Свободи у м. Харкові. Потерпіла крикнула про те, щоб він повернув належний їй гаманець. ОСОБА_9 розуміючи, що його дії стали відкритими, не бажаючи відмовлятися від свого злочинного наміру, направленого на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно, з корисливих мотивів став тікати від потерпілої, утримуючи викрадений гаманець при собі. Дії ОСОБА_9 були помічені свідком ОСОБА_12 , який побачивши потерпілу, яка бігла слідом за ОСОБА_9 , затримав останнього біля скверу за площею Свободи, який викинув гаманець від себе. Таким чином своїми протиправними діями останній намагався заподіяти потерпілій матеріальну шкоду на суму 237 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок та закрити провадження по справі. Мотивуючи скаргу, вказав, що вирок є незаконним та необґрунтованим, таким, що постановлений із суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та містять істотні суперечності. Зазначив, що до злочину, в скоєнні якого його обвинувачують, він не причетний, гаманець не викрадав, в маршрутному таксі взагалі не їхав, доказів цього по справі не здобуто, вину не визнає. Вважає, що судовий розгляд проведено неповно, не досліджені обставини, що мають суттєве значення по справі. На думку апелянта, свідок ОСОБА_13 обмовив його. Звертає увагу на свою позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_9 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину обґрунтовані дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_11 в суді пояснила, що 20 жовтня 2016 року о 7 годині 20 хвилин вона знаходилася в маршрутному таксі № 97, їхала з Іванівки до центру, коли на передостанній зупинці «Класс» по вул. Клочківській зайшов незнайомий ОСОБА_9 та став на останній сходинці, його руки знаходилися на рівні її сумки. Сіпнулася сумка, та вона відразу побачила свій гаманець в руках ОСОБА_9 , який вискочив на зупинці. Побігши за ним, потерпіла кричала щоб ОСОБА_14 повернув гаманець, на що останній, тікаючи та озираючись, говорив «не кричи». Знаходячись поруч пастор з двома чоловіками затримали ОСОБА_9 , який в їхній присутності викинув гаманець у кущі. Після вказаних подій викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив, що є служителем церкви та своє знаходження 20 жовтня 2016 року приблизно о 7.20 годині у сквері біля площі Свободи, де як пастор здійснював молитву, коли почув слова «віддай гаманець, стій». ОСОБА_9 йшов швидким кроком, за ним жінка, яка вимагала віддати гаманець. В цей час останній викинув гаманець та йшов на нього. Свідок схопив ОСОБА_14 і поклав на землю, після чого викликали поліцію. Попередивши про скоєння зла, ОСОБА_9 відповів «воровал и буду воровать».
Даними протоколів огляду місця події від 20.10.2016 року та додатками фото таблиць, огляду предметів від 21.10.2016 року, під час проведення яких в присутності двох понятих та потерпілої оглянута місцевість на площі Свободи за майданчиком (колишній пам`ятник ім. Леніна) м. Харкова, де на асфальтному покритті знаходився гаманець червоного кольору, в якому виявлені гроші різними купюрами в загальній сумі 237 грн. Виявлене під час огляду вилучено та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Зазначені показання потерпілої та свідка, письмові докази по справі узгоджуються між собою, не містять у собі суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені та вказані у вироку докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Колегією суддів перевірені доводи апеляції обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, порушення судом кримінального процесуального закону, його обмови з боку свідка ОСОБА_13 . При цьому, зазначені посилання ОСОБА_9 не підтвердилися. Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, об`єктивно, з додержанням норм матеріального та процесуального права, дотримано права обвинуваченого на захист, по справі приймали участь адвокат та перекладач. По справі відсутні будь-які дані та такі дані не надані обвинувачений, його захисником, що підтверджують обмову свідком ОСОБА_13 , який є священнослужителем. Показання даного свідка повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_15 , протоколами огляду місця події.
По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_14 у скоєнні інкримінованого злочину, поза розумним сумнівом.
Наведене спростовує доводи апеляції обвинуваченого про непричетність до скоєного злочину.
Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає положенням ст. 65 КК України, при визначенні покарання судом врахована тяжкість вчиненого злочину, його суспільна небезпечність, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням за скоєний злочин та за сукупністю вироків, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого залишається без задоволення, а вирок районного суду без змін.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) ОСОБА_9 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 20.10.2016 року по 20.06.2017 року за правилами, передбаченими даною нормою закону.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року стосовно ОСОБА_9 без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 20 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в подальшому день за день.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: