АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1542/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0008819 від 04.09.2016 щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії,

без постійного місця реєстрації, відповідно до ст. 89 КК України

раніше не судимого,

за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, за якою із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 04 вересня 2016 року близько 14 години знаходячись в АДРЕСА_1 , незаконно заволодів автомобілем «ВМW Х3» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_6 , який перебував зі своєю знайомою ОСОБА_10 за вищевказаною адресою, виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння належним останній автомобілем «ВМW Х3» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився у дворі будинку. З цією метою він додав у каву потерпілої снодійний засіб і після того, як вона вжила каву та почала непритомніти, використовуючи клейку смугу, зв`язав її руки та ноги, а також заклеїв рота, а потім таємно заволодів ключами з пультом управління від сигналізації автомобіля, які знаходились в сумочці ОСОБА_10 , з якими вийшов у двір будинку, де підійшов до вищевказаного автомобіля, відчинив двері, сів до його салону та завів у дію двигун внутрішнього згорання, розпочав рух, тим самим незаконно ним заволодів.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність (ст. 69 КК України, яка не підлягає застосуванню) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 289 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

При цьому просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Зазначає, що судом при застосуванні до ОСОБА_6 ст. 69 КК України взагалі не вказано, з яких мотивів він дійшов висновку, що активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, як про те зазначено у вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які проти неї заперечили, дослідивши особу обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів їх не переглядає відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, є правильною.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність (ст. 69 КК України, яка не підлягає застосуванню) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що потягло за собою призначення надто м`якого покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

У даному випадку суд, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який щиро розкаявся, став на шлях виправлення, сприяв швидкому правосуддю, невідкладно добровільно з`явився до суду, незважаючи на закінчений строк дії заходів забезпечення, фактично примирився з потерпілою, яка не мала до нього претензій, вважав за необхідне на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі нижче від найнижчої межі.

При цьому суд першої інстанції повинен був врахувати, що обов`язковою умовою для правомірного застосування ст. 69 КК України законодавець передбачив наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості злочину. До них можуть належати як обставини, що зазначені в ч.1 ст. 66 КК України, так і визнані судом такими, що пом`якшують покарання, однак ці обставини повинні знижувати (зменшувати) ступінь тяжкості злочину істотно, і такі обставини мають перебувати одна з одною у такому співвідношенні і взаємодії та у своїй сукупності настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б несправедливим. Тобто, застосування судом ст. 69 КК України можливе у виняткових випадках, вмотивованим прийнятим рішенням.

Зазначені вимоги закону суд першої інстанції врахував недостатньо і призначаючи ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст. 289 КК України, не навів переконливих мотивів для його прийняття і не вмотивував, яким же чином зазначені ним пом`якшуючі покарання ОСОБА_6 обставини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Відповідно до вимог ст.ст. 413, 420 КПК України, неправильне застосування кримінального закону, тобто застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню, що призвело до не невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку апеляційним судом на підставі вимог ст. 409 КПК України.

Ухвалюючи новий вирок, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу винного, який на спеціальних обліках не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння правосуддю, і приходить до висновку, що покарання у виді 3 років обмеження волі, запропоноване прокурором, буде відповідати вимогам закону та за своїм видом і розміром в достатній мірі сприяти його виправленню та попередженню нових злочинів.

Керуючись вимогами ч.2 ст. 57 КВК України, з урахуванням особи ОСОБА_6 та обставин вчиненого ним злочину, колегія суддів направляє обвинуваченого ОСОБА_6 , як засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині застосування до нього ст. 69 КК України - скасувати та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4