Справа № 343/1978/17
Провадження № 11-кп/779/528/2017
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

з участю: прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

представника ДУ «ДВЦ (№118) ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд не врахував, що догана на даний час погашена, що свідчить про те, що він не має порушень. Також, апелянт посилається на те, що з лютого 2017 року він працевлаштований та в жовтні 2017 року отримав заохочення.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Суд мотивував своє рішення тим, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки він порушував умови та режим відбування покарання, за що на нього було накладено стягнення у виді догани. Також судом зазначено, що засуджений не приймає участі у суспільно-корисній праці, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, оскільки не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, у зв`язку з чим, 12.09.2017 року комісією Державної установи «Долинський виправний центр (№ 118)» відмовлено у зверненні до суду з поданням про його умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати, задовольнити його клопотання;

- прокурор не підтримав доводи апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення;

- представник Державної установи «Долинський виправний центр (№118)» не підтримав вимоги апеляційної скарги. Повідомив, що засуджений отримав лише одне заохочення у жовтня місяці 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про те, що до засудженого на даний час не може бути застосовано умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на думку колегії суддів, є обґрунтований та належним чином вмотивований.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 05.08.2016 року за ч.2 ст.389, ст.ст. 71, 72 КК України у вигляді 1 року 6 місяців 5 днів обмеження волі.

Початок строку рахується з 21.11.2016 року, кінець строку 26.05.2018 року.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої тяжкості. При цьому воно може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Станом на теперішній час засуджений відбув рік покарання визначеного вироком суду, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України.

Проте, як свідчить зміст оскаржуваною ухвали суду першої інстанції, підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення стало саме відсутність іншої обов`язкової умови для його застосування, а саме, - не доведення виправлення засудженого його сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що передбачено ч.2 ст. 81 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про виправлення засудженого, що, в свою чергу, не надає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Отже, виходячи з приписів ст. 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

В свою чергу, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення засудженого є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

При апеляційному розгляді встановлено, що під час відбування покарання в Державній установі «Долинський виправний центр (№118)» в Івано-Франківській області засуджений ОСОБА_7 мав одне стягнення у виді догани за самовільну зміну спального місця, що на теперішній час вже погашено, та отримав одне заохочення 10.10.2017 року, у виді подяки (а.п. 5).

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що з лютого 2017 року засуджений працевлаштований на контрагентському об`єкті «Уніплит», де працює по теперішній час. Майнова шкода за вчинений ним злочин відсутня, - виконавчі листи на адресу установи не надходили.

З характеристики начальника ДУ «Долинський виправний центр (№118)» в Івано-Франківській області ОСОБА_10 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та тумбочку; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок не має; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених; підтримує зв`язок з родичами, вину у скоєному злочині визнав. Проте засуджений не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Крім того, засуджений не завжди сумлінно ставиться до законних вимог персоналу установи, безвідповідально відноситься до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Також вбачається, що 12.09.2017 року комісією Долинського виправного центру №118 було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України (а.п. 6).

З урахуванням наведеного, у колегії суддів відсутні данні, які б свідчили, що поведінка засудженого була сумлінною за весь час відбування покарання.

Враховуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокового звільненню від відбування покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про те, що він з лютого 2017 року працевлаштований та стягнення у виді догани на теперішній час вже погашено, самі по собі не є безумовними підставами для умовно-дострокового звільнення останнього, оскільки ці відомості враховується судом у сукупності з іншими необхідними обставинами, передбаченими ст. 81 КК України.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, ухвала Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2017 року, - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_3