печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4323/18-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року Слілчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майор юстиції ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстр) досудових розслідувань під № 0000015, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. З ст. 368, ч. 1 ст. 371. ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 162 КК України,за погодженням прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_7 та обгрунтовано наступним. Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві і а Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 162 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15.08.2017 окремі службові особи Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві вимагають неправомірну винагороду в ОСОБА_8 за не проведення відносно останнього екстрадиційних заходів.

29 грудня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0008427 працівниками Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві в кількості 26 осіб проведено обшук у помешканні ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення слідчої дії, відповідно до відеозапису, ймовірно зафіксовано момент підкидання правоохоронцями боєприпасів до шафи в кімнаті з посудом. За наслідками обшуку вилучено 11 предметів схожих на боєприпаси. 29.12.2017 ОСОБА_8 затримують як особу, яка розшукується іноземною державою, та зазначено, що останній є громадянином України.

31.12.2017 ОСОБА_8 о 20 годині повторно незаконно, після спливу 60 годинного терміну, затримують як особу, яка розшукується іноземною державою, та зазначено, що останній є громадянином Республіки Білорусь.

Встановлено, що підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_8 , а саме вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України, слугували покази свідків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані особи були допитані в рамках кримінального провадження № 0008427 оперативними співробітниками Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .

Так, 19.10.2016 ОСОБА_4 призначено на посаду начальника сектор) розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-УІТІ від 02.07.2015 поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності: та

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993, правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника сектор) розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, є працівником правоохоронного органу, а перелік наданих повноважень та службових обов`язків ОСОБА_4 підтверджує те, що останній наділений повноваженнями щодо здійснення функцій представників влади, тобто є службовою особою.

Так, у невстановлені досудовим слідством час, місці та обставинах, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на складання завідомо неправдивих показань свідка для надання органу, що здійснює досудове розслідування, та суду, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення.

З цією метою ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника СВКП Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, будучи працівником правоохоронного органу, при невстановлених досудовим слідством обставинах, склав протоколи допиту як свідків ОСОБА_11 від 18.12.2017 та ОСОБА_10 від 19.12.2017, в яких виклав неправдиві показання останніх щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та обставин отримання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зазначеної інформації.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на складання завідомо неправдивого показання свідка для надання та подальшого надання органу, що здійснює досудове розслідування, та суду, поєднаному зі штучним створенням доказів обвинувачення, ОСОБА_4 , 19.12.2017, приблизно о 09 год. 00 хв., зателефонував на мобільний номер телефону ОСОБА_10 та повідомив останньому про необхідність прибуття його та ОСОБА_11 того ж дня о 14 год. 00 хв. до приміщення Голосіївського УП ГУНІІ у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, на що останні погодились.

19.12.2017 о 14 год. 00 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибули до приміщення Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, де ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії надав останнім для підпису протокол допиту ОСОБА_11 від 18.12.2017 та протокол допиту ОСОБА_10 із заповненими ОСОБА_4 завідомо неправдивими показаннями щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та обставин отримання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зазначеної інформації, до яких ОСОБА_4 також було внесено завідомо неправдиві відомості: до протоколу допиту ОСОБА_11 щодо дати та часу допиту ОСОБА_11 , дати народження, мобільного телефону та місця проживання останньої, а також до протоколу допиту ОСОБА_10 щодо часу допиту, адреси проживання та номеру мобільного телефону останнього, які ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підписали.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на складання завідомо неправдивого показання свідка для надання та подальшого надання органу, що здійснює досудове розслідування, та суду, поєднаному зі штучним створенням доказів обвинувачення, а саме доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, при невстановлених досудовим слідством обставинах передав органу, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008427 від 11.09.2017, а саме до СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві.

Після цього, складені ОСОБА_4 завідомо неправдиві показання як свідків ОСОБА_11 від 18.12.2017 та ОСОБА_10 від 19.12.2017, а також ініціативний рапорт щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стали підставою для звернення до суду з клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , до якого також було долучено у якості доказів сторони обвинувачення копії вказаних документів, а саме завідомо неправдивих показань як свідків ОСОБА_11 від 18.12.2017 та ОСОБА_10 від 19.12.201 7.

27.12.2017 за результатами розгляду вищевказаного клопотання орган/ досудового розслідування, у тому числі ініціативного рапорту ОСОБА_4 та складених останнім завідомо неправдивих показань як свідків ОСОБА_11 від 18.12.2017 та ОСОБА_10 від 19.12.2017, слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва надано дозвіл проведення обшуку житла ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_13 .

У подальшому, 29.12.2017, в період з 07 год. 40 хв. по 10 год. 12 хв.. ОСОБА_4 , будучи службовою особою, достовірно знаючи, що дозвіл на обшук житла ОСОБА_8 надано на підставі штучно створених доказів сторони обвинувачення, зокрема складених останнім завідомо неправдивих показань як свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , ініціативного рапорту, а також знаючи, що будь-які речі та предмети, пов`язані із незаконним поводженням зі зброєю за вказаною адресою відсутні, незаконно провів обшук за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_13 .

Вищевказані обставини у своїй сукупності дають підстави підозрювати громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні складання завідомо неправдивого показання свідка для надання та надані органу, що здійснює досудове розслідування, суду, поєднаному зі штучним створенням доказів обвинувачення, тобто злочину, передбаченому ч. 2 ст. 384 КК України, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто злочину, передбаченому ч. 1 ст. 366 КК України, незаконному проведенні службовою особою обшуку житла, тобто злочину, передбаченому ч. 2 ст. 162 КК України. Вказане підтверджуються наступними матеріалами:

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.01.2018;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 12.01.2018;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.01.2018;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.12.2017;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.12.201 7;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.01.2018;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.01.2018;

Протоколом обшуку від 29.12.2017;

а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1. 3. 4. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчать про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що підозра є необґрунтованою, а заявлені ризики не підтверджені відповідним чином. При цьому сторона захисту наполягала на тому, що додані до клопотання матеріали є суперечливими між собою, їх неможливо брати до уваги, крім цього ОСОБА_14 має міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину та двох малолітніх дітей, звільнений зі служби, а тому позбавлений можливості будь яким чином вплинути на досудове розслідування.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній особі слід виходити з наступного.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень;

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності , а з точки зору допустимості прийти до висновку , що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Отже слід визнати підозру обґрунтованою та достатньою для того, що прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_15 може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України , а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про застосування певного виду запобіжного заходу для затриманої особи.

Вирішуючи вказане питання слід врахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема санкція злочину середньої тяжкості передбачає покарання до п`яти років позбавлення волі.

Слід врахувати вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, зокрема дружину та двох малолітніх дітей, батьків, хворобливий стан одного з дітей. Слід також врахувати те, що 18 січня 2018 року підозрюваного звільнено зі служби в поліції.

З урахуванням наведеного слід визнати те, що під час розгляду клопотання не було доведено те, що більш м`якій запобіжний захід ніж тримання під цілодобовим домашнім арештом не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та спробам останнього переховуватись від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В той же час слід врахувати відсутність достатнього обґрунтування зі сторони обвинувачення на можливість вчинення підозрюваним таких дій як: незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В цьому випадку слід вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,179,184, 192-194,196,198, 202,205, 206- 208, 395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (за адресою: м. Київ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

-утримуватись від спілкування із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ;

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Строк дії ухвали визначити до 26 березня 2018 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_6 .

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1