Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0013611 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Києва, громадянки України,

що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , судимої:

1) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року

за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

на підставі ст.79 КК України звільненої від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.05.2017 року ОСОБА_7 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК ________________________________

Справа № 11-кп/796/1565/2017
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
України і їй призначено покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року і за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

На підставі ст.71, ч.3 ст.72 КК України ухвалено про самостійне виконання призначеного ОСОБА_7 вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, і покарання, призначеного цим вироком.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Також прокурор просить на підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, і покарання, призначене цим вироком, виконувати самостійно.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації її дій, однак вказує, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість. Оскільки один з епізодів інкримінованого злочину за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_7 вчинила 15.11.2015 року, тобто до постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року, вважає, що суд помилково застосував положення ст.71 КК України замість ч.4 ст.70 КК України, яка підлягала застосуванню.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; доводи обвинуваченої та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинила низку крадіжок чужого майна та замахів на крадіжку чужого майна за наступних обставин.

15 листопада 2015 року близько 22 години 10 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у магазині Сільпо, розташованому на пр-ті Маяковського, 75 в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення майна, що належить ТОВ Сільпо-Фуд, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, поклала у свою сумку банку кави Сartе Noire та упаковку курячого стегна і пронесла товар загальною вартістю 231 гривня 67 копійок через зону кас без його оплати, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки за межами каси була затримана працівниками охорони.

Крім того, 8 липня 2016 року близько 21 години 35 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у магазині Метро, розташованому на вул. Сабурова, 2-а в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення майна, що належить ТОВ Метро Кеш Енд Кері Україна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, поклала у свою сумку дві упаковки кави Jacobs вагою 325 г кожна і три упаковки кави Jacobs вагою 400 г кожна. Після цього ОСОБА_7 з викраденим товаром загальною вартістю 1 012 гривень 9 копійок залишила місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 13 липня 2016 року близько 23 години 15 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у магазині Метро, розташованому на вул. Сабурова, 2-а в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення майна, що належить ТОВ Метро Кеш Енд Кері Україна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, поклала у свою сумку три банки кави Сartе Noire, дві упаковки кави Jacobs, дві плитки шоколаду Корона MAXFUN арахіс карамель, дві упаковки сосисок Мюнхенські, дві плитки пористого шоколаду Корона. Після цього ОСОБА_7 з викраденим товаром загальною вартістю 1 102 гривні 43 копійки залишила місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 4 березня 2017 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у магазині Prostor, розташованому на вул. Закревського, 93-а в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення майна, що належить ТОВ Стиль Д, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, поклала у свою сумку три пляшки шампуні Head&Shoulders, три пляшки шампуні Pantene Pro-V, одну пляшку шампуні Сlear і пронесла товар загальною вартістю 421 гривня 4 копійки через зону кас без його оплати, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки за межами каси була затримана працівниками охорони.

Крім того, 10 квітня 2017 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у магазині у АТБ, розташованому на пр-ті Лісовому, 4 в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення майна, що належить ТОВ АТБ-Маркет, поклала у свою сумку дві пляшки шампуні Head&Shoulders цитрусова свіжість, пляшку шампуні-бальзаму Head&Shoulders проти лупи, дві шляшки шампуні-бальзаму Head&Shoulders проти лупи і пронесла товар загальною вартістю 327 гривень 71 копійка через зону кас без його оплати, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки за межами каси була затримана працівниками охорони.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, оскільки обвинувачена виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі; та за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, є вірною.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, обставину, що пом`якшує покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив їй покарання у виді позбавлення волі.

Призначивши покарання за кожний злочин окремо, суд спочатку визначив обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів, а потім за сукупністю вироків, оскільки вона вчинила більшість кримінальних правопорушень під час іспитового строку, встановленого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року і після постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року до відбуття покарання у виді штрафу, ухваливши рішення про самостійне виконання покарань у виді позбавлення волі і штрафу, який при призначення за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

А тому положення ст.70, ст.71, ч.3 ст.72 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків застосовані правильно.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та її особі, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Обґрунтування того, чому прокурор вважає призначене покарання явно несправедливим через м`якість, в апеляційній скарзі, взагалі, відсутнє. До того ж, прокурор просить ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_7 таке саме за видом і розміром покарання за кожний злочин окремо, за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, як його призначив суд першої інстанції.

Надуманими є і посилання про необхідність призначення покарання на підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України за сукупністю злочинів за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року, яким призначено покарання у виді штрафу, та покаранням за даним вироком.

Передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

Не зважаючи на те, що один з епізодів злочинної діяльності замах на крадіжку, ОСОБА_7 вчинила 15.11.2015 року, тобто до постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року та вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року, і лише формально існували підстави для призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, ця діяльність, яка є предметом даного кримінального провадження, закінчилася після постановлення вказаних вироків, оскільки замахи на крадіжки нею також було вчинено 04.03.2017 року і 10.04.2017 року. Оскільки за окремими епізодами злочинної діяльності покарання не призначається, то остаточне покарання суд правильно визначив за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України з метою запобігання подвійного зарахування одного і того ж покарання як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції від 24 грудня 2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3