АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2062/17 Справа № 183/3131/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 12 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0004021 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 26 червня 2017 року та кримінальне провадження по обвинуваченню за ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
30.08.2010 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією майна; 24.06.2015 року звільнена по відбуттю строку покарання,
повернуто прокурору, для продовження досудового розслідування.

В апеляції:

- прокурор, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості призначення судового розгляду.

В обґрунтування вказує що ухвала винесена з істотним та грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що судом у порушення вимог ч.ч. 4, 7 ст. 474 КПК України щодо з`ясування всіх обставин у обвинуваченої, крім того, у разі відмови у затвердженні угоди, судове провадження продовжується у загальному порядку і це не є підставою для одночасного повернення обвинувального акту прокурору.

В апеляції прокурор наголошує на порушенні судом ст.392 КПК України, так як судом оголошено резолютивну частину ухвали. Зазначає, що після оголошення резолютивної частини ухвали прокурору не вручена її копія. Натомість зафіксовано оголошення повного тексту ухвали 27.10.2017 року, тоді як суддя знаходився до 31.10.2017 року в нарадчій кімнаті.

У доповненнях до апеляційної скарги, вказує на те, що у зазначеному кримінальному провадженні підстав для проведення будь яких слідчих та процесуальних дій не має, досудове розслідування проведено відповідно до вимог закону та закінчено в порядку визначеному кримінальним процесуальним законодавством.

Також, під час проведення підготовчого судового засідання, при розгляді судом угоди, суд вирішив видалитися до нарадчої кімнати, не з`ясувавши у прокурора та обвинуваченої та її захисника питання, щодо можливості розгляду кримінального провадження в загальному порядку, у разі відмови судом в затвердженні угоди.

Таким чином, суд в порушення норм кримінального процесуального законодавства, до початку судового розгляду, не призначаючи його та не досліджуючи матеріалів досудового розслідування, передчасно, не маючи на те жодних підстав або повноважень, поставив під сумнів законність прийняття в ході досудового розслідування процесуальних рішень, а відтак, належність та допустимість всіх зібраних доказів в ході проведення досудового розслідування, що не відповідає дійсності.

Прокурор, вважає, що посилання суду на розбіжності у кваліфікації дії обвинуваченої суперечить матеріалам кримінального провадження, які суд не досліджував у підготовчому судовому засіданні, та виходячи з цього, не вправі робити такі висновки. До того ж встановлення причин розбіжностей в судовому засіданні не склало б особливих труднощів та жодним чином не перешкоджало би судовому розгляду.

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України, та 26 червня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0004021.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 червня 2017 року в цьому кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст. 309 КК України та повернув його до прокуратури для продовження досудового розслідування.

За висновком суду першої інстанції умови угоди не відповідають інтересам суспільства, оскільки ОСОБА_8 , будучи раніше засудженою за вчинення злочину, який віднесено до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, покарання за яким відбула повністю, однак так і не зробила для себе висновків, у зв`язку з чим і обвинувачується у вчиненні двох злочинів, які віднесено законом до категорії середньої тяжкості та віднесені до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів.

Судом зазначено, що в угоді про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_8 взагалі не зазначені зобов`язання, які повинна виконати обвинувачена для того, щоб прокурор не звернувся до суду з клопотанням про скасування вироку, ухваленого на підставі угоди. Так, в тексті угоди про визнання винуватості, укладеної 26.06.2017 року між прокурором та ОСОБА_8 взагалі не зазначено про те, чи визнає остання свою винуватість в інкримінованих їй злочинах, чи ні, в той же час як в судовому засіданні ОСОБА_8 повідомила про часткове визнання своєї вини, що свідчить про те, що угода не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
В оскаржуваній ухвалі вказано на відсутність фактичних обставин для визнання винуватості, та як в угоді не зазначені дата та час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , а саме факт придбання нею наркотичного засобу, так само як і не зазначено, яка ж саме кількість наркотичного засобу містилася в шприці, який знайшла ОСОБА_8 , тобто фактично відсутні обставини для визнання винуватості ОСОБА_8 , оскільки остання повинна читко розуміти в чому вона обвинувачується та за що повинна нести відповідальність.
Суд першої інстанції, враховуючи те, що угоду надіслано до суду із стадії досудового розслідування, а не досягнуто та надано під час судового провадження, суд, не ставив на обговорення питання про відповідність/невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, і відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 7 ст. 474 КПК України відмовив в затверджені угоди та повернув кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила залишити оскаржувану ухвалу без змін, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В апеляційній скарзі прокурор фактично не оспорюючи підстави відмови судом в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_8 26 червня 2017 року, і згоди ним з таким рішенням, посилається на незаконність повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України, вказуючи на те, що судом порушені вимоги ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки, у разі відмови в затвердженні угоди, судове провадження продовжується у загальному порядку і це не є підставою для одночасного повернення обвинувального акту прокурору.

Однак така позиція є хибною, безпідставною і такою, що не відповідає дійсності.

Так згідно положень ч.7 ст. 474 КПК України, у разі відмови судом у затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку.

За вимогами п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою суду першої інстанції від 25 жовтня 2017 року було відмовлено у затвердженні угоди на досудовому розслідуванні про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_8 26 червня 2017 року в кримінальному провадженні №0004021 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України і повернуто це кримінальне провадження до прокуратури для продовження досудового розслідування.

Таким чином, оскільки судом відмовлено в затвердженні угоди про невинуватість, яка укладена між сторона на досудовому розслідуванні, а не в суді при судовому розгляді обвинувального акту, суд законно повернув кримінальне провадження до прокуратури для продовження досудового розслідування, з наведених мотивів і підстав в оскаржуваній ухвалі, що відповідає і узгоджується з наведеними вище нормами закону і з чим погоджується колегія суддів.

Наведене свідчить також про невідповідність дійсності стверджень в апеляції прокурора, що суд оскаржуваною ухвалою повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу, передбачено п.3 ч.3 ст. 314 КПК України. А в даному випадку, як встановлено, суд першої інстанції на підставі п.1 ч.3 цієї статті, відмовив у затвердженні угоди та повернув кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку, як це передбачено ч.7 ст. 474 цього Кодексу, що не є одним і тим же, оскільки ухвала прийнята на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, підлягає оскарженню, а ухвала прийнята на підставі п.1 ч.3 ст. 314 КПК України оскарженню не підлягає, а тому не вбачається і порушень вимог ст. 392 КПК України, як на це вказує прокурор в апеляційній скарзі посилаючись, що суд в ухвалі зазначив, що ухвала оскарженню не підлягає.

Щодо зауваження прокурора в апеляції на те, що суддя до 31.10.2017 року знаходився в нарадчій і оголошення повного тексту 27.10.2017 року не відбулося, колегія суддів не бере їх до уваги, так як згідно матеріалів справи, дійсно, суд оголосив про оголошення повного тексту ухвали 27.10.2017 року. А згідно довідки в матеріалах справи фактично було проголошено 31.10.2017 року, однак даний факт хоча і має місце однак ці обставини не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що вплинуло чи могло вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення, а тому дані доводи прокурора не є підставою для скасування ухвали суду.

Таким чином, суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив в затвердженні угоди з наведених мотивів в оскаржуваній ухвалі, що відповідає вимогам закону і обставинам справи, і на підставі п.1 ч.3 ст. 314 повернув кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, і з чим погоджується колегія суддів, а тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України та кримінальне провадження повернуто прокурору для продовження досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає
Судді:
_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4