Провадження № 1-кп/748/137/18
Єдиний унікальний № справи 748/251/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові, у режимі відеоконференцзв`язку з Кілійським районним судом Одеської області, кримінальне провадження №0000127 від 18.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кулар, Усть-Янського району, Якутської області, РФ, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2015 року №53, зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення.
У свою чергу, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений у ЗС України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 18.12.2015 р., в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу, діючи з прямим умислом, направленим на дезертирство, з особистих мотивів, з метою ухилитися від проходження військової служби без наміру її проходження взагалі, не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_3 .
Не з`явившись з відпустки до військової частини в умовах особливого періоду ОСОБА_3 до 23 січня 2018 року обов`язки військової служби не виконував та 23.01.2018 року добровільно з`явився зі зізнанням до військової прокуратури Чернігівського гарнізону.
Таким чином, ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 18.12.2015 по 23.01.2018 не виконував, будь-яких заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не вживав, в зазначений період перебував за адресою проживання: АДРЕСА_4 , де займався особистими справами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.408 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно проходив військову службу на посаді водія господарчого відділення у військовій частині НОМЕР_1 , приймав участь у зоні АТО, має статус учасника бойових дій і з 23 листопада 2015 року по 17 грудня 2015 року перебував у відпустці за місцем проживання. Однак на службу 18 грудня 2015 року не з`явився із-за тяжких сімейних обставин померла мати, розлучився, виникли проблеми з житлом та мав незадовільний психічний стан, і тільки 23 січня 2018 року добровільно з`явився до військової прокуратури та був звільнений зі служби.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_3 неофіційно працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, має на утримані малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та має усталені соціальні зв`язки.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують його покарання, визнання ним своєї вини, враховуючи його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах мінімальної санкції частини статті, якою передбачена відповідальність за вчинений ним злочин, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, слід покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти в цей орган про зміну місця проживання і роботи.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1