Справа № 359/2593/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/21/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 36 14.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2017 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України направлено прокурору Київської області для організації проведення додаткового розслідування.

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2017 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України направлено прокурору Київської області для організації проведення додаткового розслідування.

Обґрунтовуючи постанову суд вказав, що обвинувачення, яке є предметом даного судового розгляду за ч. 2 ст. 303 КК України є не коректним та не відповідає в повній мірі вимогам ст. 132 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки виходячи із вищевказаних норм процесуального закону, під повнотою дослідження слід розуміти правильне визначення предмету доказування, тобто, з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, системну оцінку всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі. Крім того, суд зазначив, що в обвинувальному висновку не вказано конкретних фактичних обставин кримінального правопорушення (подія злочину), передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, які прокурор вважає встановленими, а саме об`єктивна сторони злочину в цьому обвинуваченні не сформульована належним чином, а тому пред`явлене обвинувачення є неконкретним. Крім того зазначив, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, серед іншого, в основному, ґрунтується на показаннях свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які під час досудового слідства фактично вказували на причетність підсудного ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину, проте в судовому засіданні перевірити показання зазначених свідків не вбачається за можливе, оскільки останні до суду жодного разу не з`явилися та приводом доставлені не були.

Не погоджуючись з постановою суду, прокурор подав апеляцію, в якій просить постанову суду скасувати, а кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що невиконання примусових приводів щодо свідків, не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування, оскільки не свідчить про неповноту або неправильність досудового слідства. Також зазначає, що всі вказані в постанові суду підстави направлення справи на додаткове розслідування можливо з`ясувати в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до наступного.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано повернув справу щодо ОСОБА_7 прокурору Київської області для організації проведення додаткового розслідування з підстав зазначених в постанові.

Відповідно до ст. 223 КПК України (в редакції 1960 року) обвинувальний висновок складається з описової і резолютивної частини. В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано в справі, і відомості про потерпілого; показання кожного з обвинувачених по суті пред`явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; наявність обставин, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Статтею 132 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що пред`явлене особі обвинувачення повинно бути конкретним, а саме: у постанові про притягнення в якості обвинуваченого повинно бути чітко зазначено час, місце та інші обставини вчинення злочину наскільки вони відомі слідчому, і стаття кримінального закону, якою передбачений цей злочин. Коли обвинувачений притягається до відповідальності за вчинення декількох злочинів, що підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, в постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в вину по кожній з цих статей.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги закону прокурором в повній мірі виконані не були, оскільки досудовим слідством під час розслідування справи допущені однобічність і неповнота , яка виразилася у тому, що не були з`ясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, судом першої інстанції вірно зазначено те, що в обвинувальному висновку не вказано конкретних фактичних обставин кримінального правопорушення (подія злочину), передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, які прокурор вважає встановленими, а саме об`єктивна сторони злочину в цьому обвинуваченні не сформульована належним чином, а тому пред`явлене обвинувачення є неконкретним.

Крім того, прокурором не конкретизовано та не зазначено час, місце, у який саме спосіб та при яких обставинах ОСОБА_7 запропонував забезпечувати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншим невстановленим особам умови заняття проституцією, що є обов`язковим. Також у постанові про притягнення в якості обвинуваченого та в обвинувальному висновку також не вказано, які саме цілеспрямовані та активні дії вчинив ОСОБА_7 щодо забезпечення умов зайняття проституцією вищезазначених осіб, що мають ознаки саме сутенерства.

Крім того, в пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 та за ч. 2 ст. 263 КК України відсутні обов`язкові ознаки суб`єктивної сторони даних злочинів. Так, в обвинуваченні не зазначено, з якою метою він незаконно придбав, зберігав бойові припаси та з якою метою він незаконного носив кастет, не вказаний і мотив вчинення ним даних злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, серед іншого, в основному, ґрунтується на показаннях свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Проте, судом першої інстанції не перевірені показання зазначених свідків, оскільки останні в судові засідання не з`являлись. Крім того, неодноразові примусові приводи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Бориспільською МВ ГУМВС України в Київській області та Прокуратурою Київської області не виконувались.

Доводи апеляції прокурора про те, що вказані в постанові суду підстави направлення справи на додаткове розслідування можливо з`ясувати в судовому засіданні є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Виходячи з наведеного, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому апеляцію прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПКУкраїни ( в редакції 1960 року), колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2017 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України направлено прокурору Київської області для організації проведення додаткового розслідування - залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: