Справа № 192/1095/17
Провадження № 1-кп/192/151/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" листопада 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, який мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 , працю кочегаром в «Атлант», має середню освіту, одружений, громадянин України, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаний, раніше судимий:
- 30.09.2009 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
- 29.09.2011 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;
- 01.10.2015 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України, на шлях виправлення не став, і в період іспитового строку повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.
Так, ОСОБА_3 22 липня 2017 року приблизно о 09 годині 45 хвилин, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, повторно таємно, з прилавку магазину викрав належне ОСОБА_5 майно, а саме: автомагнітолу б/в Supra SFD-111 U, вартістю 515 гривень 45 копійок, автомагнітофон новий китайський CAR AUDIO USB/SD/MMC/MP3WMA PLAYER, вартістю 1184 гривні 44 копійки, після чого з місця скоєння злочину зник.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1696 гривень 89 копійок.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
Після чого з місця скоєння злочину зник, а викрадене майно в той же день повернув потерпілому, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми показаннями підтвердив фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. В скоєному розкаявся. Просив застосувати до нього норми Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є учасником бойових дій.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, згідно заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, пояснивши, що претензій до обвинуваченого не має, викрадене майно йому повернуто (а.с.24).
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинностівстановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину, вчинив новий корисливий злочин у період іспитового строку за вчинення злочину проти власності.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки ОСОБА_7 вже має судимість за вчинення корисливих злочинів, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, а тому суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції його від суспільства.
При цьому при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року.
Також суд вважає, що клопотання обвинуваченого про застосування амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» задоволенню не підлягає, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_3 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а саме засуджений вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2009 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; за вироком Красногвардійського районного суду від 29 вересня 2011 року м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі; вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
Згідно п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Тому клопотання обвинуваченого про застосування амністії задоволенню не підлягає.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк, достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців.
Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування амністії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1