АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/395/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" Ісмет Ясиджи на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.11.2017 року задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України - прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_7 та накладено арешт шляхом заборони будь-яким службовим та посадовим особам ТОВ «Лайфселл» (Ііfeсеll) (), що розташоване в м. Київ, вул. Солом`янська, 11А, розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 20.02.2014 по 31.12.2014, а саме:

1. про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (ІМЕІ - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери;

2. про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SМS- повідомлення, ММS- повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись;

3. про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ТОВ "Лайфселл" ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з урахуванням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій, посилається на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора.

Причини поважності пропущення строку апеляційного оскарження зазначає, що ухвала була постановлена слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна, копію даної ухвали було отримано 14.11.2017 року.

Директор ТОВ "Лайфселл" в обґрунтування своїх доводів зазначає про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки воно не визнано речовим доказом. Також слідчим суддею не враховані наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та не наведено чіткий перелік майна на яке накладено арешт.
В судове засідання у справі власник майна не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна. Копія ухвали отримана лише 14.11.2017 року даний факт підтверджується відміткою на супровідному листі. З апеляційною скаргою директор ОСОБА_9 звернувся 20.11.2017 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000457 від 31.05.2014 року за фактом розв`язання та ведення представниками влади Російської Федерації і Збройних Сил Російської Федерації та іншими особами за попередньою змовою групою осіб агресивної війни проти України, що спричинило загибель людей та інші тяжкі наслідки, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 260; ч. 1 ст. 447; ч. 3 ст. 258; ч. ч. 2, 3 ст. 425; ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 258-3; ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 408; ч. 4 ст. 407; ч. З ст. 402; ч. 3 ст. 426; ч. 4 ст. 425; ч. 3 ст. 258; ст. 113; ч. 1 ст. 114; ч. 1 ст. 258- 3; ч. 1 ст. 27 ст. 113; ч. 1 ст. 114; ч. ч. 1 та 2 ст. 437; ч. 3 ст. 110; ч. 3 ст. 110; ч. 3 ст. 258-5 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні збираються докази причетності представників влади, службових осіб Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ) та інших осіб до розв`язання і ведення агресивної війни проти України, а також пов`язаних з цим злочинів, що призвели до загибелі людей, тимчасової окупації території АР Крим, м. Севастополя, частини Донецької і Луганської областей та інших тяжких наслідків.

Досудовим розслідуванням зазначено, що упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади та Збройних Сил Російської Федерації виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітет) і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У ході досудового розслідування збираються докази причетності представників влади, Збройних Сил і спецслужб Російської Федерації до окупації у 2014 році півострову Крим і його анексії, організації захоплення державних органів, правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, блокування військових частин в окремих областях України (Одеська, Миколаївська, Запорізька, Харківська, Дніпропетровська, Донецька Луганська області), ведення іншої підривної діяльності, організації проведення незаконних сепаратистських референдумів і голосувань, спрямованих на порушення територіальної цілісності України, проголошення так званих автономних «народних республік».

Виникла обґрунтована необхідність у збереженні у первісному вигляді інформації за період з 20.02.2014 по 31.12.2014, яка знаходиться у володінні ТОВ «Лайфселл» на різного роду носіях інформації (жорсткі диски, сервера, тощо), а саме: про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (ІМЕІ - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери; про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SМS- повідомлення, ММS- повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись; про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про телекомунікації» оператори, провайдери телекомунікацій повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

У той же час, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій зобов`язані зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, строк зберігання оператором телекомунікацій ТОВ «Лайфселл» (), що розташоване в м. Київ, вул. Солом`янська, 11А, інформації за період з 20.02.2014 по 31.12.2014 закінчиться упродовж 2017 року. Знищення вказаної інформації, яка може бути використана як докази, зашкодить досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та подальшому судовому розгляду, а також може призвести до негативних наслідків.

02.11.2017 року прокурор групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України - прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_7 звернулась із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000457.

02.11.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора та накладено арешт шляхом заборони будь-яким службовим та посадовим особам ТОВ «Лайфселл» (Ііfeсеll) (), що розташоване в м. Київ, вул. Солом`янська, 11А, розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 20.02.2014 по 31.12.2014, а саме:

1. про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (ІМЕІ - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери;

2. про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SМS-повідомлення, ММS- повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись;

3. про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0000457, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_7 та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на майно. При цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на вказане майно, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може зумовити труднощі та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000457, спричинивши втрату інформації за період часу з 20.02.2014 року по 31.12.2014 року про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України, із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (ІМЕІ - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери; про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SМS- повідомлення, ММS- повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись; про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень, що має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Твердження апелянта, що арештоване майно речовим доказом у рамках даного кримінального провадження не визнавалось, а відтак відсутні підстави для його накладення не заслуговують на увагу, оскільки при накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Отже, на думку колегії суддів, арешт вказаного майна є співрозмірний з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, де слідчим суддею і будуть ретельно перевірені їх доводи та надана оцінка матеріалам, долученим до клопотання.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України - прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту шляхом заборони будь-яким службовим та посадовим особам ТОВ «Лайфселл» (Ііfeсеll) (), що розташоване в м. Київ, вул. Солом`янська, 11А, розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 20.02.2014 по 31.12.2014, а саме: про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (ІМЕІ - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери; про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SМS- повідомлення, ММS- повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись; про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень., залишити без змін, а апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю "лайфселл" Ісмет Ясиджи залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4