№ 204/5375/17
№ 1-в/204/1230/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
встановив
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
В судовому засіданні засуджений заяву підтримав, просив задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення заяви.
Представник установи залишив розгляд заяви на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до наступного.
ОСОБА_5 було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2015 року, за ст.ст. 309 ч.2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку 06.06.2016 року, кінець строку 06.07.2018 року. Станом на 01.11.2017 року засуджений відбув більше третини строку призначеного судом покарання.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право зокрема вирішити питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
Статтею 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді, позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в складі господарчої обслуги ДУ «Дніпровська УВП № 4», за період відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2017 року, засудженому було відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.08.2017 року, вказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. За період часу, який минув після розгляду попереднього аналогічного клопотання засудженого, судом не встановлено достатніх даних, які б свідчили про виправлення засудженого, а тому заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд, -
постановив:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .