Справа № 308/9065/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , представника третьої особи ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/777/576/17 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017.

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Закарпатської області про арешт тимчасово вилученого майна та накладено арешт майно, тимчасово вилучене в ході проведення обшуку в службових кабінетах управління Укртансбезпеки в Закарпатській області за адресою м. Ужгород вул. Гойди, 8, а саме: копію наказу про звільнення Черепані від 23.08.2017, з відміткою про ознайомлення; копію наказу про звільнення Черепані від 23.08.2017, без відмітки про ознайомлення; особову справу на ОСОБА_7 на 20 арк..

Відмовлено в задоволені клопотання в частині накладення арешту на вилучені: 2 (два) системні блоки вилучені у заступника керівника та з приймальні керівника, ноутбук «HP», вилучений з відділу кадрів.

Вилучені в ході проведення обшуку у службових кабінетах у заступника керівника та з приймальні керівника управління Укртансбезпеки в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гойди, 8, - 2 системні блоки вилучені та ноутбук «HP», вилучений з відділу кадрів ухвалено негайно повернути особам, у яких таке вилучено.

Згідно клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , працюючи на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.

Так, 24.08.2017, 11 год. 40 хв., головний спеціаліст відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області ОСОБА_7 , до якого звернувся ОСОБА_8 з тим, щоб вирішити питання про оформлення ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, вирішив використати дану ситуацію у корисливих цілях, з метою протиправного збагачення. При цьому, в ході вказаної розмови, яка відбувалась на газовій АЗС «Надежда» по вул. Пряшівській в м. Мукачево, ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_8 в тому, що вирішить питання про оформлення йому ліцензії

-2-

на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, але за це він повинен сплатити йому неправомірну вигоду в розмірі 6000 грн., на що ОСОБА_8 вимушений був погодитися.

Далі, 26.08.2017, о 16 год. 20 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його особистому протиправному збагаченні, знаходячись в салоні мікроавтобуса марки «RENAULT MASTER 2.5 DCI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Підгорянській в м. Мукачеві, вимагав та одержав від ОСОБА_8 частину обумовленої раніше суми неправомірної вигоди в розмірі 5 000 грн., за сприяння у оформленні йому ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення. Крім того, встановлено, що службові особи управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області, діючи умисно, з метою сприяння ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за тяжкий службовий злочин пов`язаний із корупцією, вчинили службове підроблення, оскільки 23.08.2017 склали, підписали та видали документи про звільнення ОСОБА_7 із посади, що не відповідає дійсності. Вказане підтверджується інформацією інтернет - сайту Державної служби України з безпеки на транспорті станом на 24.08.2017року, згідно якої ОСОБА_7 рахувався на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області. 26.08.2017 під час затримання ОСОБА_7 , під час з`ясування його анкетних даних та місця роботи повідомив, що працює на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області. Крім цього, 26.08.2017 під час встановлення анкетних даних в ході допиту в якості підозрюваного ОСОБА_7 повторно заявив, що працює на вказаній посаді. Більше того, 28.08.2017 під час розгляду слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою та арешту тимчасово вилученого майна, ОСОБА_7 , під час з`ясування судом його анкетних даних та місця роботи, вкотре заявив, що працює на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області.

В клопотанні, поданому слідчому судді, прокурор зазначає, що 14.09.2017 на підставі дозволу суду проведено обшук в службових кабінетах управління Укртансбезпеки в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гойди, 8 в ході чого вилучено: копію наказу про звільнення ОСОБА_9 від 23.08.2017 року, з відміткою про ознайомлення, копію наказу про звільнення ОСОБА_9 від 23.08.2017 року без відмітки про ознайомлення, особову справу на ОСОБА_7 на 20 арк., 2 системні блоки вилучені у заступника керівника та з приймальні керівника, ноутбук «HP», вилучений з відділу кадрів. Вказані копії наказів про звільнення ОСОБА_7 , його особова справа, які у відповідності до ст. 98 КПК України, мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ, оскільки містять інформацію стосовно особи ОСОБА_7 , у тому числі про його звільнення. Системні блоки до комп`ютерів та ноутбук містять файли в яких збережені документи, які підтверджують, що звільнення ОСОБА_7 відбулося після його затримання, після 26.08.2017 року, тобто, у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ. З огляду на викладене, виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому просить клопотання задовольнити.

-3-

Слідчий суддя при прийнятті рішення про накладення арешту на вилучене майно, керувався тим, що вилучені копія наказу про звільнення ОСОБА_9 від 23.08.2017 року, з відміткою про ознайомлення, копія наказу про звільнення ОСОБА_9 від 23.08.2017 року без відмітки про ознайомлення, особова справа на ОСОБА_7 на 20 арк., відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, матимуть доказове значення у даному кримінальному провадженні, а тому клопотання слідчого в частині накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим. Разом з тим, оцінюючи наслідки арешту майна слідчий суддя приходить до переконання, що вилучення та накладення арешту на комп`ютерну техніку системні блоки та ноутбук, яка вилучена у заступника керівника та з приймальні керівника, а також з відділу кадрів, які використовуються з метою забезпечення робочого процесу державного органу, матиме невиправданий характер, створить перешкоди у роботі управління, та такі наслідки можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, працівників вказаного державного органу. На думку слідчого судді досягнення завдань кримінального провадження можливе без накладення арешту на зазначене майно, оскільки таке майно з 14.09.2017 року вилучене та може бути оглянуте, зі складанням відповідного протоколу огляду.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.09.2017 року про часткове задоволення клопотання прокурора щодо накладення арешту на тимчасово вилучене в кримінальному провадженні № 0000308. Зазначає, що строк для оскарженні ухвали слідчого судді пропущений ним з поважних причин, оскільки про розгляд клопотання прокурор повідомлений не був, а тому в судовому засіданні присутнім не був. Крім того, вказує на те, що прокурору не було надіслано оскаржувану ухвалу слідчого судді, а про прийняте судом рішення стало відомо лише 04.10.2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. На думку сторони обвинувачення системні блоки до комп`ютерів та ноутбук містять файли, в яких збережені документи, які підтверджують, що звільнення ОСОБА_7 відбулося після його затримання після 26.08.2017 року, тобто згідно вимог ст. 98 КПК України мають значення речових доказів у вказаному провадженні. Зазначає, що встановити чи спростувати факт звільнення ОСОБА_7 після 26.08.2017 року можна лише шляхом проведення компетентними фахівцями відповідних криміналістичних експертиз вилучених системних блоків та ноутбуку, що містять відповідні файли з береженою інформацією. Відмова в задоволенні клопотання в повному обсязі перешкоджає стороні обвинувачення реалізувати свої повноваження та унеможливлює виконання завдань, покладених на орган досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення представника третьої особи, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним,

-4-

підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Ураховуючи ті обставини, що матеріали провадження не містять даних стосовно повідомлення сторін про розгляд клопотання прокурора, оскільки таке було розглянуто без участі зацікавлених сторін, колегія суддів уважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та такий строк поновити.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що слід накласти арешт на все тимчасово вилучене в ході обшуку майно, то колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Із вимог ч.3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так, згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

-5-

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу в кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно тимчасово вилучене в ході проведення обшуку в службових кабінетах управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області за адресою м. Ужгород вул. Гойди, 8 указаних вимог законодавства дотримався не в повному обсязі.

Так, мотивуючи ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого щодо накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя дослідив не всі обставини справи з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

Зокрема, слідчий суддя прийшов до переконання про недоведеність потреб досудового розслідування щодо необхідності такого ступеня втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора. Крім того, слідчий суддя вважає недоведеним, що вказане в клопотання майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та має доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів з такими висновками не погоджуються з наступних підстав.

З матеріалів кримінального та судового провадження вбачається, що 14.09.2017 було проведено обшук у приміщенні управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області за адресою м. Ужгород вул. Гойди, 8 прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 та вилучено: копію наказу про звільнення Черепані від 23.08.2017, з відміткою про ознайомлення; копію наказу про звільнення Черепані від 23.08.2017, без відмітки про ознайомлення; особову справу на ОСОБА_7 на 20 арк.; 2 (два) системні блоки, вилучені у заступника керівника та з приймальні керівника; ноутбук «HP», вилучений з відділу кадрів.

Так, 04.10.2017 вилучену комп`ютерну техніку було додатково оглянуто прокурором відділу прокуратури Закарпатської області та встановлено, що для запуску робочих папок системних блоків до комп`ютерів вимагається введення пароля, а тому провести детальний огляд папок без спеціального обладнання та проведення судової експертизи не має можливості.

Згідно постанови старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_11 від 04.10.2017, вилучені системні блоки та ноутбук моделі «HP» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000308 від 24.08.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та за підозрою ОСОБА_7 за ч.3 ст. 368 КК України.

-6-

Відповідно до вище вказаної постанови слідчого у вилучених системних блоках міститься необхідна інформація стосовно звільнення ОСОБА_7 , зокрема, виявлено створення файлу « наказ про звільнення ОСОБА_7 від 23.08.2017 « з датою документу 28.08.2017, об 17:38 годині. При цьому встановлено, що доступ до інших документів та створених файлів в ході огляду не можливий у зв`язку з необхідністю введення пароля користувача, а тому без спеціального обладнання, призначення відповідних криміналістичних експертиз у комп`ютерній сфері, встановлення інших обставин у кримінальному провадженні не можливе.

Разом із тим, згідно цієї ж постанови слідчого вбачається, що при підключенні ноутбука до електромережі та переглядом файлів та папок з документами виявлено файли, які стосуються ОСОБА_7 , однак їх переглядом через функцію « свойства» встановлено, що вони створені до 23.08.2017, тобто документів щодо ОСОБА_7 , які б були створені в період з 23.08. по 26.08.2017 не виявлено.

Таким чином, як у суді першої інстанції під час розгляду клопотання, так і в апеляційному суді органом досудового розслідування не доведено необхідність накладення арешту на вилучений ноутбук моделі «HP» , оскільки в ході його огляду не виявлено створення документів щодо ОСОБА_7 після 23.08.2017, а тому інформація, наявна в його документах не може мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Однак, враховуючи відсутність можливості вилучити інформацію з системних блоків, яка може мати доказове значення у кримінальному провадженні, без залучення відповідних спеціалістів та призначення судових експертиз, апеляційний суд вважає клопотання слідчого таким, що підлягає частковому задоволенню.

Наведені прокурором обставини свідчать про те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права й свободи особи, при цьому доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з необхідністю проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні для з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів визнає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність накладення арешту на системні блоки, вилучені в ході проведення обшуку у службових кабінетах заступника керівника та приймальні керівника управління Укртансбезпеки в Закарпатській області.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора свого підтвердження в ході апеляційного розгляду не знайшли, а тому апеляційний суд їх відхиляє, які такі, що не заслуговують на увагу.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Разом із тим, згідно вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відтак, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє часткове підтвердження в частині виправдання необхідності накладення арешту на системні блоки до комп`ютерів, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

При прийнятті рішення колегія суддів також, ураховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом,
-7-
що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст.170-173, 175, 404, 405, 407, 412, 418, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання про поновлення строку задовольнити та поновити прокурору відділу прокуратури Закарпатської області строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 18.09.2017.

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2017 про часткове накладення арешту на майно скасувати.

Клопотання прокурора відділу прокуратури Закарпатської області про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: копію наказу про звільнення Черепані від 23.08.2017, з відміткою про ознайомлення; копію наказу про звільнення Черепані від 23.08.2017, без відмітки про ознайомлення; особову справу на ОСОБА_7 на 20 арк.; на вилучені 2 (два) системні блоки вилучені у заступника керівника та з приймальні керівника.

Ухвала є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: