Справа №592/5253/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/672/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 липня 2017 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ворожба, Білопільського району, Сумської області, мешканцю АДРЕСА_1 ,

замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки 01 місяць, призначеного за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.05.2015 року, більш м`яким у вигляді обмеження волі на строк 01 рік 04 місяці 01 день.

Зараховано в строк відбування покарання час слідування до виправного центру, як один день за два дні з часу набрання ухвали законної сили, -

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, яке мотивується тим, що понад він рік працює днювальним без офіційного оформлення, виконує роботу по прибиранню харчової та речової кімнати, коридору. Працює щодня по 7-8 годи без вихідних днів в денний час доби або нічний, з 22 год. 00 хв. по 06 годину ранку. Крім того його було залучено на виконання ремонтних робіт у відділенні. Просить змінити йому покарання на більш м`яке, а саме на обмеження волі, оскільки бажає працювати і отримувати доходи.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 липня 2017 року засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки 01 місяць, призначеного за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.05.2015 року, більш м`яким у вигляді обмеження волі на строк 01 рік 04 місяці 01 день. В обґрунтування постановленої ухвали, суд зазначив, що засуджений ОСОБА_8 працює, сумлінно ставиться до виконання поставлених перед ним завдань, за що має одне заохочення, відмову не виконувати роботу не висловлював, має два стягнення за незначні порушення режиму тримання, одне з яких на даний час вже погашено, що дають можливість покращити правове становище засудженого і зменшити обсяг та характер кримінально-виховного впливу на нього.

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ухвалу суду вважає не законною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що під час розгляду клопотання, суд не прийняв до уваги вимоги ст. 82 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким". За час відбування покарання в "Сумській виправній колонії № 116", ОСОБА_8 характеризується посередньо, неодноразово допускав порушення порядку відбування покарання, за що на останнього накладено 2 стягнення та проведена профілактична бесіда. Так, 19.02.2016 року засуджений намагався після відвідання їдальні установи, винести продукти харчування. На зроблені представником адміністрації виправної установи зауваження, відреагував неадекватно, почав висловлювати невдоволення порядком відбуття покарання та виражатися нецензурними словами в бік останнього, погрожуючи фізичною розправою. Від надання письмового пояснення за вказаним порушенням, ОСОБА_8 відмовився, за що на останнього накладено стягнення у виді попередження. Крім того, 10.01.2017 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився виходити на поіменну перевірку засуджених та продовжував лежати на своєму спальному місці, за що останньому 13.01.2017 року правами начальника відділення оголошено стягнення у виді догани. 22 березня 2017 року засуджений ОСОБА_8 вийшов до їдальні без нагрудного знаку, на зроблене йому зауваження належним чином не відреагував, почав демонстративно сперечатися з представником адміністрації виправної колонії в присутності інших засуджених, подаючи негативний приклад, за що із засудженим проведено профілактичну бесіду. Вказані факти порушення порядку відбування покарання засудженим ОСОБА_8 , жодним чином не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення. Враховуючи викладене, прокурор просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_8 у задоволенні його заяви щодо заміни невідбутої частини покарання на більш м`яку у виді обмеження волі.

Захисник ОСОБА_7 відповідно поданого заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою. Засуджений перебуваючи в установі відбування покарання залучається до роботи, до праці ставиться сумлінно, за що має одне заохочення від адміністрації установи. За характером спокійний, врівноважений, товариський, у відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх вимоги, приймає участь у програмі ДВВ "Духовне відродження". Більше року засуджений працює днювальним без офіційного оформлення, має подяку за сумлінне ставлення до праці, стягнення є незначними.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, засудженого з захисником, які просили залишити ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 липня 2017 року без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку колегії суддів, розглядаючи питання, суд першої інстанції належним чином не дослідив всі обставини справи та недостатньо вмотивував висновок про те, що до засудженого може бути застосовано ст. 82 КК України.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Білопільського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 12.10.2015 року, кінець строку: 12.11.2018 року.

Згідно вимог ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання. Законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за певних умов.

Крім того, висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_8 ст. 82 КК України, оскільки як вбачається з матеріалів провадження він не довів свого виправлення, підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким відсутні.

Суд першої інстанції, дійшов висновку про можливість застосування до засудженого ОСОБА_8 ст.82 КК України не врахувавши в повній мірі особу засудженого та постановив рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно наданої характеристики, засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 05 листопада 2015 року. Під час утримання в ДУ "Сумська виправна колонія (№116)" характеризується негативно, вимоги відбування покарання порушує, за що має два стягнення, одне з яких погашено за строком давнини. В установі залучаться до робіт згідно ст. 118 КВК України, до праці ставиться сумлінно, за що має одне заохочення від адміністрації установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості. За характером спокійний, врівноважений, товариський. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх вимоги. Спроби до втечі та схильності до суїциїдальної поведінки з боку засудженого не було, на профілактичних обліках не перебуває. Приймає участь в програмі ДВВ "Духовне відродження". Вимоги загальної санітарії та особистої гігієни дотримується, зовнішньо охайний. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом посилок та передач. Вину у скоєному злочині визнає, вирок суду вважає справедливим. Засуджений ОСОБА_8 не стає на шлях виправлення, тому застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України є недоцільним.

Відповідно матеріалам наданої особової справи засудженого, ОСОБА_8 порушував умови відбування покарання, а саме: чинив опір законним діям персоналу колонії, перешкоджав виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурював до цього інших засуджених, вживав нецензурні слова, виносив продукти харчування з їдальні без дозволу адміністрації колонії, звертався до персоналу установи виконання покарань на "ти", не дотримувався розпорядку дня колонії, носив одяг без нагрудного знаку, затверджений зразками поіменної картки та нагрудного розпізнавального знака для засуджених. За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, до ОСОБА_8 22 лютого 2016 року начальником відділення СПС № 4 к-нв/с застосовано захід стягнення у виді попередження. 13 січня 2017 року до ОСОБА_8 застосовано стягнення у виді догани, а 23 березня 2017 року у зв`язку з порушенням вимог п. 3 ст. 107 КПК України з засудженим проведена бесіда профілактично-виховного характеру щодо недопущення порушень вимог КВК України та правил внутрішнього розпорядку.

Колегією суддів встановлено, що за весь час перебування засудженого в ДУ "Сумська виправна колонія", останній має лише одне заохочення у виді подяки за сумлінне ставлення до праці.

Вказані обставини в їх сукупності, не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер поведінки засудженого.

Твердження суду про те, що наявні порушення засудженим режиму тримання є незначними, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки ОСОБА_8 умисно порушував умови відбування покарання, з якими був ознайомлений 06 листопада 2015 року.

Також судом не обґрунтовано мотивування в частині доведення засудженим свого виправлення ставленням до праці, оскільки як встановлено з показів свідка ОСОБА_10 , який працює інспектором з професійної підготовки відділу по роботі з персоналом СВК, ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 118 КВК України залучався до суспільно корисної праці у місцях, яка включала в себе і роботу по штукатурці стін, заміна проводки, переписування бирки. Крім того в установі покарань є графіки чергування засуджених, в яких входить обов`язок прибирання їдальні, коридору, речової кімнати, тому ОСОБА_8 здійснював роботу згідно затвердженого графіку. При цьому подавши заяву про працевлаштування, яка була погоджена, ні разу не з`явився на своє робоче місце та не поцікавився результатом розгляду його заяви. Також засуджений не проявляв ініціативу в участі соціально-виховної роботи та програм диференційованого виховного впливу.

Колегія суддів дійшла висновку, що наявність одного заохочення, сумлінне ставлення до суспільно корисної праці та активна участь у благоустрої установи, самі по собі не можуть характеризувати засудженого лише з позитивного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі та з врахуванням зазначених вище обставин не свідчить про наявність достатніх підстав для заміни невідбутої частини більш м`яким.

За таких обставин, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора з приводу безпідставного задоволення судом клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому вважає за необхідне скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , постановивши нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 липня 2017 року, якою засудженому ОСОБА_8 змінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 03 роки 01 місяць, призначеного за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.05.2015 року, більш м`яким у виді обмеження волі на строк 01 рік 04 місяці 01 день, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4