Справа № 502/1328/16-к
УХВАЛА

22 червня 2016 року м. Кілія

Колегія суддів Кілійського районного суду Одеської області
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника обвинуваченого - ОСОБА_9

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні

обвинувального акта у кримінальному провадженні,

внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000283 від 25.03.2016 р. відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України

В С Т А Н О В И ЛА :

В підготовчому судовому засіданні з розгляду відповідного обвинувального акту прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , яке мотивоване тим, що: - обвинувачений може переховуватись від суду; - може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачується у кримінальному правопорушенні, яке вчинив під час відбування покарання, призначеного за попередній злочин; - може здійснювати вплив на неповнолітнього свідка у даному кримінальному провадженні і якого ще не допитано у судовому засіданні. Крім того, прокурор зазначив, що обвинувачений офіційно не працює, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінальниого правопорушення та характеризується з негативної сторони.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_9 підтримала позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_7 вважав, що підстави для задоволення клопотання прокурора відсутні.

Заслухавши заявлене прокурором клопотання, думку інших учасників судового провадження, судом встановлено наступне:

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до відповідного обвинувального акта, ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 25.03.2016 року до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.05.2016 року, після чого ухвалою від 20.05.2016 року його було продовжено до 23.06.2016 року.

Відповідно до п-п. «с» п. 1 ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави для продовження тримання під вартою. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Статтею 177 КПК України передбачено, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_8 є раніше судимим та обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке згідно санкції ч. 3 ст. 187 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна та який вчинено ним в період відбування покарання за попереднім вироком суду.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у його вчиненні обвинуваченим, для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що вбачається з даних, які характеризують особу обвинуваченого, беручи до уваги те, що судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершено до спливу строку дії запобіжного заходу, суд приходить до висновку про існування зазначених ризиків та обґрунтованість клопотання прокурора, і в зв`язку з цим про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 315, 372 КПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, продовжити на 60 днів, а саме до 21 серпня 2016 року.

Ухвала про продовження строків тримання під вартою припиняє свою дію після 21 серпня 2016 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити до відповідної установи місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3