У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000248 від 06.02.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст. 190 та ч.1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з даним клопотання, що погоджене прокурором, яке обґрунтовує наступним.

06 лютого 2017 року до Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшли матеріали за заявою директора безпеки регіональної газової компанії ПАТ «Закарпатгаз» ОСОБА_6 , щодо заволодіння грошовими коштами ПАТ.

В ході проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 06 лютого 2017 року встановлено, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника служби внутрішньо- будинкових систем газопостачання Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з майстром служби внутрішньо-будинкових систем газопостачання Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, у супереч вимог п.п. 3.1.1, 3.2.1 «Інструкції про порядок пуску природного газу та припинення газопостачання», затвердженої наказом ПАТ «Закарпатгаз» № 266 від 30.12.2011, із застосуванням можливостей службового становища, у період 2015-2016 року отримавши від 474 мешканців м. Мукачево та Мукачівського району грошові кошти за пуск газу та у подальшому у касу Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» не внесли, чим спричинили Мукачівській філії ПАТ «Закарпатгаз» збитків на суму 302 934,74 грн.

29.09.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України.

Під час проведення обшуку 01.12.2017 року за місцем реєстрації ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 було виявлено та вилучено паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_1 від 15.10.2013 року на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 та ідентифікаційний номер № НОМЕР_2 від 23.07.2013 року на прізвище ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ).

Слідчий зазначає у клопотанні, що з метою унеможливлення використання вилученого паспорту та ідентифікаційного коду підозрюваним ОСОБА_4 для виїзду за межі України та подальшого переховування від органу досудового розслідування, прокурора та суду на вказані документи необхідно накласти арешт у виді позбавлення права користування. Також, вилучені під час вищевказаного обшуку у ОСОБА_4 паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_1 від 15.10.2013 року на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 та ідентифікаційний номер № НОМЕР_2 від 23.07.2013 року на прізвище ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), містять відомості, які можуть бути використані як обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою належного документування вказаного кримінального правопорушення, необхідністю проведення експертиз, та з метою збереження речових доказів, тимчасового позбавлення права, можливості відчужити, розпоряджатися та будь яким чином використовувати на останні у відповідності до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 170 КПК України слід накласти арешт.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою унеможливлення використання вилученого паспорту та ідентифікаційного коду підозрюваним ОСОБА_4 для виїзду за межі України та подальшого переховування від органу досудового розслідування, прокурора та суду, необхідно накласти на вилучені об`єкти арешт.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, які підтримали клопотання, захисника підозрюваного, який заперечив щодо задоволення клопотання з підстав, викладених у письмових запереченнях на клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні на підставі доданих до матеріалів клопотання письмових доказів встановлено, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000248 від 06.02.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст. 190 та ч.1 ст. 366 КК України, яке відкрите за заявою директора безпеки регіональної газової компанії ПАТ «Закарпатгаз» ОСОБА_6 , щодо заволодіння грошовими коштами ПАТ.

В даному кримінальному провадженні 29.09.2017 року ОСОБА_4 оголошено підозруу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання в рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.11. 2017 року надано дозвіл на проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 за місцем реєстрації ОСОБА_4 з метою відшукання та вилучення оригіналів актів на пуск газу до помешкань громадян.
На виконання вказаного судового рішення органом досудового розслідування було проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_1 від 15.10.2013 року на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 та ідентифікаційний номер № НОМЕР_2 від 23.07.2013 року на прізвище ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ).

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на зазначений вище документ з тих підстав, що незастосування даного заходу може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальноум провадженню, а також для запобігання можливості використання підозрюваним ОСОБА_4 для виїзду за межі України з метою подальшого переховування від органів слідства.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Разом з тим з досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання встановлено, що у даному кримінальному провадженні №0000248, відомості про яке про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2017 року, досліджуються обставини що мали місце у період 2015-2016 року щодо отримання від 474 мешканців м. Мукачево та Мукачівського району грошових коштів за пуск газу та які в подальшому у касу Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» не були внесені, чим відповідно було спричинено Мукачівській філії ПАТ «Закарпатгаз» збитків на суму 302 934,74 грн.

Разом з тим жодних доказів того, що вказаний в клопотанні паспорт громадянина ОСОБА_4 має відношення до даного кримінального провадження та може слугувати речовим доказом, слідчим не надано.

На підставі наведеного, з врахуванням того, що слідчим не доведено, що вилучений під час обшуку документ відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України, з врахуваннням того, що у даному кримінальному провадженні відсутні будь які докази того, що ОСОБА_4 уникає досудового слідства та має намір використати вилучений паспорт для виїзду за кордон з метою подальшого переховування від органу досудового розслідування, відповідно відсутня правова підстава для арешту вказаного слідчим документу.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст., 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000248 від 06.02.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст. 190 та ч.1 ст. 366 КК України відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1