Справа 556/269/18
Номер провадження 1-кс/556/45/2018

У Х В А Л А
про задоволення скарги
Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого СВ Володимирецького ВП ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду скаргу ОСОБА_5 на дії слідчого органу досудового розслідування, -
ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на дії слідчого Володимирецького відділення поліції Варашського ВП ГУНП у Рівненській області з приводу неповернення автомобіля.
Прокурор заперечив проти задоволення вказаної скарги, надавши відповідні пояснення, зокрема, пояснив, що автомобіль вилучено через виявлену підробку вузлів та агрегатів автомобіля.
Слідчий при вирішенні скарги поклався на розсуд суду, пояснив, що вилучений автомобіль зберігається на відкритому штрафмайданчику відділу поліції, з ним проведені всі необхідні експертизи, і в даний час повернення автомобіля володільцю не перешкоджатиме інтересам досудового розслідування.
Заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
У ст. 167 КПК зазначається, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Частиною 6 названої вище статті передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів із заявою про повернення транспортного засобу, однак в цьому йому було відмовлено, як це вбачається із письмової відповіді №1430/216/01-2018 від 06.03.2018 року.
Разом з тим, на підставі наданих суду письмових доказів, судом встановлено, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем та законним володільцем автомобіля, ОСОБА_6 або будь-якій іншій особі підозра у даному кримінальному провадженні не пред`являлась. Заходів тимчасового доступу до автомобіля слідчим не вживалось, арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, слідчим всі необхідні слідчі дії по вилученому транспортному засобу, в т.ч. криміналістичні експертизи проведені, що він підтвердив у своїх поясненнях.
Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що автомобіль не перебуває під арештом, і відносно нього не встановлено будь-яких інших обмежень, підстав для відмови в поверненні власнику вилученого майна на зберігання суд не вбачає.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що в даному кримінальному провадженні мету вилучення автомобіля досягнуто, що визнали всі учасники судового провадження, доказів вчинення ОСОБА_6 будь-яких протиправних дій не здобуто, крім того, державний орган з об`єктивних причин не спроможний забезпечити належне зберігання та схоронність вилученого майна, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно підлягає поверненню, а скарга ОСОБА_6 задоволенню.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 100, 167, 303, 307, КПК України, слідчий суддя,-
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1