Справа № 640/4868/18
н/п 1-кс/640/4215/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі слідчих - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
24.04.2018 р. до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_6 , яким слідчий просить: Поновити строк подання клопотання про арешт майна після усунення недоліків; Накласти арешт на тимчасово вилучене 30.03.2018 в ході огляду місця події за адресою: м.Харків, вул. Балакірєва, 3А, майно, а сааме на автомобіль марки/моделі AG412230 (зазначений у протоколі огляду як автомобіль «Toyota Land Cruiser 200») з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 та з номером шассі (рами) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ), який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 07.09.2017 ГИБДД 11445025 Російської Федерації, належить ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , і, згідно з довіреністю 77 АВ №4249793 від 07.09.2017, завіреної ОСОБА_8 , тимчасово виконуючої обов`язки нотаріуса м.Москва ОСОБА_9 , перебуває у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , визнаний речовим доказом, який знаходиться на території Слобідського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м.Харків, пров. Балашовський, 12, шляхом позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування. Місцем зберігання автомобіля визначити штраф-маайданчик, розташований заадресою: м.Харків, вул.Пушкінська, 10, Східної міжрегіональної філії Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурси», розташованого заадресою: м.Дніпро, вул.Червона, 20 А.
На обґрунтування клопотання слідчий, зокрема, зазначив, що 29.03.2018 близько 23.00 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи вийшли із приміщення ресторану і наблизились до своїх автомобілів. ОСОБА_15 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, реалізуючи злочинний умисел групи, діючи в межах розробленого плану, із вогнепальної зброї, а саме автомату АКМС, калібру 7,62 мм заводський номер НОМЕР_5 , 1969 року випуску, а також іншої невстановленої зброї калібру: 5,45 мм (імовірно автомату) та 7,62 (імовірно пістолету систему Токарева) відкрили вогонь по потерпілих, внаслідок чого ОСОБА_11 заподіяно вогнепальну травму голови, ОСОБА_10 заподіяно вогнепальне поранення нижньої кінцівки. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та ОСОБА_16 упали на землю, а ОСОБА_15 з невстановленими досудовим розслідуванням особами з місця вчинення злочину втекли. ОСОБА_11 було доставлено до ХМКЛШНМД ім. проф. А.І. Мещанінова, де внаслідок отриманого вогнепального поранення настала його смерть.
30.03.2018 в ході огляду місця події на території парковки КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» за адресою: м.Харків, вул. Балакірєва, 3А, виявлено та вилучено автомобіль «Тойота Лендкрузер 200», державний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ), чорного кольору, на якому виявлено сліди кульових ушкоджень.
30.03.2018 старший слідчий СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 звернувся до Київського районного суду м.Харкова з клопотанням про накладення арешту на вищевказаний автомобіль. 30.03.2018 слідчим суддею Київського районного суду м.Харкова винесено ухвалу про повернення клопотання про накладення арешту на майно для усунення недоліків. 05.04.2018 органом досудового розслідування до Київського районного суду м.Харкова внесено повторне клопотання про накладення арешту на вищевказане майно. 17.04.2018 слідчим суддею Київського районного суду м.Харкова винесено ухвалу про повернення клопотання про накладення арешту на майно для усунення недоліків.
Слідчий вказав, що автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», державний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ), містить на собі сліди пострілів, за допомогою яких можна ідентифікувати зброю, що є важливим питанням, яке слід вирішити під час досудового розслідування, в порядку ст.98 КПК України визнаний речовим доказом.
Досудовим розслідуванням встановлено, що реєстраційний номер Р984АМ (799 регіон РФ) присвоєний автомобілю марки/моделі AG412230 з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 та з номером шассі (рами) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 07.09.2017 ГИБДД 11445025 Російської Федерації, належить ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку із тим, що під час огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», а не автомобіль марки/моделі AG412230, з реєстраційним номером НОМЕР_3 (799 регіон РФ), в порядку ч.2 ст.264 КПК України було оглянуто сайти всесвітньої інформаційної мережі «Інтернет». Під час огляду встановлено, що броньовані автомобілі марки «AG», у тому числі модифікації 412230, випускаються ТОВ «ARMOUR GROUP» на базі автомобілів торгової марки «Toyota Land Cruiser 200» і після внесення до їх первинної комплектації певних змін їм присвоюється назва «AG» з відповідною модифікацією. Таким чином, 30.03.2018 під час огляду місця події за адресою: м.Харків, пров. Балакірєва, 4, фактично вилучено автомобіль марки/моделі AG412230 з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 та з номером шассі (рами) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ).
Факт знаходження вказаного автомобіля на місці події та отримання виявлених на ньому пошкоджень саме під час вчинення злочину, підтверджується тим, що транспортний засіб на підставі довіреності на право керування та розпорядження, виданої 07.09.2017 ОСОБА_7 на ім`я одного із потерпілих, а саме ОСОБА_10 , якого після отримання тілесних ушкоджень було доставлено саме до КЗОЗ "Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф.Мещанінова".
Орган досудового розслідування вважає, що у разі повернення даного транспортного засобу власнику або ОСОБА_10 , у користуванні якого він перебував, та подальшої його експлуатації, існує можливість пошкодження або знищення слідів злочину (проведення ремонтних робіт, дорожньо-транспортні пригоди, природні чинники, тощо), що унеможливіть використання його в суді у якості речового доказу, тобто у органу досудового розслідування є достатні підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на даний автомобіль.
Крім того, слідчий зазначила, що ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова про повернення клопотання про накладення арешту на майно для усунення недоліків від 17.04.2018 було отримано 18.04.2018, тобто строк подання клопотання про накладення арешту після усунення недоліків припадає на 21.04.2018, який є вихідним днем. Однак до СУ ГУНП в Харківській області вона надійшла після 17 години, тобто після закінчення робочого дня, що не надало можливості подати її до суду до 21.04.2018.
Слідчі в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.
Представник ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі та винести ухвалу про повернення автомобіля його законному користувачу - ОСОБА_10 та передати йому на відповідальне зберігання, задля забезпечення збереження доказів та збереження життя останнього, про що подав письмові заперечення (а.с.34-38), у яких зазначив, що з часу події, а саме з 29.03.18 року минув майже місяць, цей строк є достатнім для вчинення слідчих дій по автомобілю. Слідчий у своєму клопотанні зазначає тільки загальні фрази в обґрунтування необхідності заборони користування автомобілем - знищення слідів злочину (проведення ремонтних робіт, дорожньо-транспортні пригоди, природні чинники, тощо), при цьому жодним чином не обґрунтовує, чому неможливо було зафіксувати сліди злочину протягом останнього місяця. Крім того, згідно опису обставин злочину, які вказані в клопотанні, автомобіль був вилучений не за місцем злочину, а в іншому місці, тобто автомобіль після описаних подій використовувався протягом певного часу.
Вказав, що з клопотання слідчого вбачається, що 30.03.2018 року старший слідчий ОСОБА_17 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на майно, у тому числі на автомобіль. 30.03.2018 р. слідчим суддею винесено ухвалу про повернення клопотання для усунення недоліків. 05.04.2018 р. органом досудового розслідування внесено повторне клопотання про накладення арешту. 17.04.2018 р. слідчим суддею винесено ухвалу про повернення клопотання для усунення недоліків.
Як вбачається з дати, що зазначена на клопотанні, воно було виготовлено 20 квітня 2018 р., але виходячи зі штампу суду про його отримання, воно було подано тільки 23.04.2018 р., тобто з пропущенням граничного строку на його подання протягом 72 годин. Жодного клопотання про поважні причини пропуску строку оскаржуване клопотання не містить.
У самому клопотанні зазначено, що злочин був вчинений ОСОБА_15 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами. Тобто, інші невстановлені особи на даний час мають можливість завершити розпочатий злочин.
Автомобіль, на який слідчий намагається накласти заборону користування, є спеціально обладнаним автомобілем з броньованою капсулою салону з четвертим ступенем захисту, завдяки чому особа, яка користувалася цим автомобілем, тобто ОСОБА_18 , залишився живим і отримав тільки легке ушкодження. Зрозуміло, що ця особа і надалі бажає залишатися живим, але для цього йому необхідно користуватися броньованим автомобілем.
Підстави для побоювання за своє життя підтверджуються самим фактом нападу, що викладений в оскаржуваному клопотанні.
Дії правоохоронних органів насамперед мають бути спрямовані на запобігання, попередження злочинної діяльності, про що наголошено в рішенні ЄСПЛ у справі Miliniene v.Lithuania.
Адвокат вважав, що клопотання слідчого про арешт майна суперечить принципам розумності та співрозмірності, позбавляє особу, яка користувалася цим майном - ОСОБА_10 права на свій самозахист, яке передбачено низкою нормативно-правових актів, права на збереження свого життя та здоров`я, суперечить вимогам КПК України.
30.03.2018 року в період часу з 01-30 год. до 02-20 год., проведено огляд місця події за адресою м.Харків, пров. Балакірєва, 3-а. Під час огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль «Тойота Лендкрузер 200», державний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ) (а.с. 6-8).
30.03.2018 о 11-59 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_17 про накладення арешту на тимчасово вилучене 30.03.2018 в ході огляду місця події майно, за адресою: м.Харків, вул. Л.Ландау, 2-Б та на автомобіль «Тойота Лендкрузер 200» д.н. НОМЕР_3 (799 регіон РФ) чорного кольору.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 вищевказане клопотання с повернуто прокурору для усунення недоліків, встановлено строк в сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали (а.с. 14).
Копію ухвали про повернення клопотання для усунення недоліків отримано прокурором 02.04.2018 о 16-33 год. (а.с. 43).
Клопотання про арешт майна направлено до суду поштою 05.04.2018 та отримано судом 17.04.2018 р. (а.с. 45).
Копію ухвали про повернення клопотання для усунення недоліків отримано прокурором 18.04.2018 о 17-58 год. (а.с. 46).
Клопотання про арешт майна надійшло до суду 23.04.2018р. о 17-39 год.
Таким чином, встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України строк для подачі клопотання слідчим, прокурором порушено, оскільки клопотання про арешт майна подано до суду поза межами визначеного строку.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин. Крім того, при наявності не вирішеного питання щодо арешту тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні забезпеченням гарантованого нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя є розгляд даного клопотання по суті із винесенням судового рішення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події 30.03.2018, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 30.03.2018, майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Враховуючи вказану норму КПК України ч. 4 ст. 173 КПК України, наслідки арешту майна для потерпілого ОСОБА_10 , який є користувачем вказаного автомобіля, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючипродовження існування небезпеки для життя потерпілого ОСОБА_10 , слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання ОСОБА_10 автомобіль марки/моделі AG412230 (зазначений у протоколі огляду як автомобіль «Toyota Land Cruiser 200») з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 та з номером шассі (рами) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ) та вважає, що передача вище вказаного автомобіля йому на відповідальне зберігання за вказаних вище обставин не створить будь-яких перешкод для збереження речових доказів та для подальшого розслідування кримінального провадження, з покладення на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події за адресою м.Харків, вул. Балакірєва, 3 А, майно, а саме на автомобіль марки/моделі AG412230 (зазначений у протоколі огляду як автомобіль «Toyota Land Cruiser 200») з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 та з номером шассі (рами) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ), який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 07.09.2017 ГИБДД 11445025 Російської Федерації, належить ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , і, згідно з довіреністю 77 АВ №4249793 від 07.09.2017, завіреної ОСОБА_8 , тимчасово виконуючої обов`язки нотаріуса м.Москва ОСОБА_9 , перебуває у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Зобов"язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 передати автомобіль марки/моделі AG412230 (зазначений у протоколі огляду як автомобіль «Toyota Land Cruiser 200») з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 та з номером шассі (рами) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (799 регіон РФ) на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з можливістю користуватися вказаним автомомбілем, з покладенням на ОСОБА_10 обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1